Hurttimurtti presenterar
ASYLSPEL?
Beviljandet av asyl innebär alltid att man utvärderar personens skäl.
Finns det fog för att rädas att man är i fara att förföljas -
eller fog att frukta att man kommer att förföljas i hemlandet?
Förföljelsen måste bero på bestämda orsaker som definieras i lagen.
Politiska åsikter, religion, tillhörighet till en viss social grupp -
och etniskt ursprung.
Faktorer av sådan art.
Över 30 000 asylsökande anlände till Finland år 2015.
De flesta var muslimer.
Snart dök de upp också i de kristna församlingarna.
Det började gå rykten om omvändelser till kristendomen.
Konverteringarna till kristendomen har gjort finländarna förvirrade.
En orsak är att omvändelsens innehåll -
inte diskuterats tillräckligt ingående i offentligheten.
Det anser pastor Timo Keskitalo -
som arbetat bland muslimer i ca 30 år.
Då det gäller konvertering råder stor förvirring.
Det betyder inte bara att man byter religiös identitet.
Det är ett andligt skeende som gäller människans förhållande till Gud.
Och myndighetspersoner som inte själva konverterat -
försöker förstå hur man ska kunna bedöma om någon omvänt sig.
Jag hyser medkänsla med de myndigheter -
som ställs inför denna omöjliga uppgift.
Även för mig som församlingspastor eller missionär -
är det sist och slutligen omöjligt att med säkerhet veta -
vem som omvänt sig av hela sitt hjärta.
I dag konverterar muslimer i stora skaror till kristendomen.
Fenomenet syns förutom i Europa också i Mellanöstern -
och i andra delar av världen.
Många muslimer blir intresserade av kristendomen därför -
att de är trötta på islam.
Folk har helt enkelt fått nog. "Jag vill inte ha detta längre."
Islam innebär krig, dödande, våld.
De har dragit slutsatsen att denna religion -
leder till sådana saker.
Och den slutsatsen bar många med sig till Europa.
De asylsökandes omvändelser intresserade Mari Turunen.
I sin bok intervjuade hon 31 muslimer som blivit kristna.
Om man ska summera motiven -
så är de besvikna på islam -
och det att det är fråga om en personlig religion -
tilltalar dem mycket.
Detta ser de i den kristna tron.
Det personliga syns bland annat i att -
bönelivet kan vara mycket personligt -
det är inte bara att upprepa en bön man lärt sig utantill.
Utan det är böneämnen som växer fram ur den egna vardagen.
Och att jag i bönen kan kalla Gud för min Far.
Turunen märkte att media och myndigheter -
behandlade omvändelse ur en helt annan synvinkel -
än de asylsökande som blivit kristna själva gjorde.
Man har oftast sett konverteringen som ett asylspel.
Och väldigt ofta har någon representant för Migrationsverket -
kommenterat att i allmänhet sker konverteringen i det skede -
då man fått det första negativa beslutet.
Myndigheterna tolkar detta så att -
"Aha, beslutet är negativt. Nu spelar man kortet: 'Jag har blivit kristen'."
Det är på sätt och vis begripligt att det verkar falskt.
Som ett nytt försök och ett halmstrå.
Men å andra sidan är det helt naturligt -
att det kommer fram lite senare -
efter det att man lärt känna försam- lingen och den kristna tron i Finland.
Att bli kristen är en stor och långsam inre process för en muslim.
Orsakerna verkar vara helt andra än en önskan om att få asyl i Finland.
Av de 31 personer som jag intervjuade för boken -
verkade det inte som en enda skulle ha asyl i Finland som sitt motiv.
Där fanns helt andra, ganska djupa skäl.
Jag mötte dem som blivit intresserade av kristendomen i sitt eget land.
Men eftersom de som muslimer inte t.ex. tryggt kunde besöka -
kyrkorna i sitt eget land så -
fanns det liksom ingen möjlighet att fördjupa sig i saken.
Ville Punto, en advokat som är specialiserad på utlänningslagen -
bistår dem som fått ett negativt beslut på sin asylansökan.
Sedan år 2015 har hans kunder allt oftare bestått av kristna konvertiter.
Om en person här omvänder sig till kristendomen uppstår -
en situation som i flyktingrätten kallas "sur place".
Man anser då att hans rädsla -
för förföljelse beror på hans egna handlingar -
efter det att han lämnat sitt land och då är trovärdighetsbedömningen -
väsentlig, och det är det det är fråga om då det gäller asylsökande -
som konverterat i Finland, deras trosövertygelse reds ut.
På så sätt är rättssäkerhetssituationen helt bra -
att deras situation utreds.
Om de konverterat till kristendomen i Finland.
En annan fråga är om den bedömning som görs -
tillräckligt väl tryggar rättssäkerheten.
Advokaten anser att problemet är de asylsökandes bristande förmåga -
att berätta om sin tro så logiskt som -
de finländska myndigheterna förväntar sig.
Här finns många osäkerhetsfaktorer då de sökande kommer från länder -
där de lärt känna kristendomen från en helt annan utgångspunkt -
än vi som är födda i Finland som liksom -
alla fått samma religionsundervisning och samma konfirmandundervisning.
Vårt sätt att tänka om religionen är lite annan än deras som -
här lär känna religionen.
Myndigheterna behandlar de asylsökande -
inom de finländska religionsramarna.
Man ser tron som en privatsak med låg profil -
och långt genom den lutherska traditionen.
Detta syns i de frågor som används för att bedöma om tron är genuin.
Frågorna förvånar kyrkornas medarbetare.
Varför frågar man om sådant som hör till en viss kyrkotradition?
Det vore väsentligt att fråga om sådant som gäller Bibeln -
om sådant som är centralt för den kristna tron.
Men det verkar som sådant inte vore intressant -
vid dessa myndighetsintervjuer.
Det kan uppstå överraskande fall som då man frågade: -
"Vad är kristendomens kärna?"
Personen svarade: -
"Kärnan är att man genom tro på Jesus får sina synder förlåtna."
Det svaret dög inte. "Fel svar. Berätta vad den rätta kärnan är."
Då väcks frågan vad man är ute efter.
Vad är kärnan enligt myndigheterna då?
Detta förvirrar både de asylsökande och församlingsarbetarna.
Vad i all världen försöker man ens fråga?
I Finland har vi kanske liksom ett sådant ideal -
att religionerna är som bäst då de inte syns någonstans.
Detta ger ingen genklang i människor som kommer från Mellanöstern.
För dem är religionen hela tiden närvarande
Om de är muslimer är det hela tiden närvarande.
Är de kristna är det också hela tiden närvarande.
Dessa konvertiter lägger nästan undantagslöst upp bilder på Facebook
av Jesus, av korset och på sitt eget språk -
skriver de där eftersom är tron en offentlig sak för dem.
Deras släktingar får mycket snabbt reda på att -
personen konverterat till kristendomen.
Tron är offentlig, man talar om den på förläggningen och med vänner.
Släktingarna får höra om det och budskapet sprids.
Det är religionens offentlighet i de asylsökandes hemland -
som gör det farligt att byta religion.
Då hon skrev boken om konvertiter frågade Turunen -
Finlands islamska sällskap ledare, imamen Anas Hajjar varför -
det muslimska samfundet behandlar dem som lämnat islam så hårt.
Efter att ha övervägt sitt svar i en vecka skrev Hajjar till Turunen.
Jag tycker det är intressant att Hajjar inte i något skede beklagade -
våldet som använts eller skilsmässor som tvingats fram.
Han skrev ett långt, mångordigt svar -
där han i slutet rakt ut säger -
att skilsmässan träder omedelbart i kraft för en avfälling -
och om inte avfällingen inom en viss tid återvänder till islam -
träder skilsmässan slutgiltigt i kraft.
Dessutom konstaterade han att någon som övergett islam inte ärver -
och man får inte ärva honom.
Här finner vi igen ganska viktiga punkter -
om vi placerar Hajjars svar på ena sidan och Finlands grundlags -
andra kapitel på den andra så är dessa inte i balans.
Även i Finland har muslimer som blivit kristna hotats, misshandlats och -
tvingats att skilja sig.
I ursprungsländerna är dödshotet verkligt, på grund av hederskulturen.
Den som lämnat islam drar skam över sin familj och sitt samfund.
Han måste straffas så att skammen kan avlägsnas.
I dessa länder, om personen sedan reser dit -
och utsätts för våld, hotet förverkligas -
så blandar sig polisen inte alls i saken eftersom -
polisen också anser att det är ett hedersamt våld som utförs.
De blandar sig inte i saken, det är en fråga för släkten.
Det är en hederssak och det blir inga straffpåföljder -
om en sådan person visar sig där och han dödas.
Det är främst de närmaste anhöriga som har plikten att döda honom.
Om de anhöriga inte gör det så gör byborna det.
Det är så man handlar inom den kulturen.
I Afghanistan och Irak.
Enligt islams läror, i kärnan av teologin -
är det så att det finns en synd man inte kan bli förlåten för.
Och det är att överge islam.
Och då detta förenas med samfundets kontroll -
och ett stort behov av att främja hedern -
och ett stort behov av att undvika skam in i det sista -
så då står vi inför förklaringen till varför -
konvertering är en så stor sak för den muslimska gemenskapen.
I september 2015 ansökte över 10 800 människor -
om internationellt skydd i Finland.
Den vanligaste ansökande var en 20-30-årig irakisk man.
Efter det skärptes asylpolitiken.
Ändringen gällde specifikt yngre irakier.
Det går inte att förklara med ändringar i utlänningslagen -
utan det är fråga om en medveten linjedragning, tolkning av lagen.
Man ändrade hur man bedömer irakiernas asylansökningar.
Och då det gäller det, då Migrationsverket ständigt -
påstår att det inte förekommit någon politisk styrning -
och politikerna säger att ingen politisk styrning skett, men då -
antalet ansökande ökade, då meddelade helt klart -
regeringen också att man måste ha som målsättning -
att Finland skulle vara ett mindre lockande land för asylsökande.
På våren 2018 publicerades en forskningsrapport om asylbesluten.
Den författades av Åbo Universitets juridiska fakultet, -
Åbo Akademis Institut för mänskliga rättigheter -
och diskrimineringsombudsmannen.
Resultaten visade tydligt att Migrationsverkets tolkningslinje -
hade ändrats då det gällde besluten för irakier mellan åren 2015 och 2017.
De professorer som deltagit i forskningen påpekade att -
politiken inte borde få påverka tolkningslinjen utan -
förändringarna bör grundas på lagen.
Det kan inte förklaras med förändringar i lagen.
Ibland påstår man att det att humanitärt skydd -
avlägsnades ur utlänningslagen skulle ha lett till det -
men tillstånd baserade på humanitärt skydd förekom just inte innan heller.
Så det förklarar det inte heller.
Enda förklaringen är att man ändrade sättet -
man bedömde de sökandes situation på.
Även om man utsatts för handlingar som kunde betraktas som förföljelse -
ansåg man trots det inte att det utgjorde något tecken på att -
det skulle kunna ske igen, och man använde en sådan tolkningspraxis -
att man började tala om om personen var speciellt profilerad så -
att om han återvände så skulle något ske på nytt.
Och detta var helt tydligt en förändring i praxis för besluten.
Då forskningen debatterades konstaterade professorerna att -
man inte längre trodde på de ansökande så som förut -
och att i sista hand det vid besluten är en fråga om liv eller död.
Många muslimer som blivit kristna har återbördats från Finland -
även om de där är utsatta för en reell fara för förföljelse.
Jag hör ingenting av många av dem som skickats tillbaka.
En person som deltagit i församlings- livet och kanske också döpts.
Efter det att han skickats tillbaka hör jag ingenting mer av honom.
Jag kan bara gissa vad som kanske har hänt.
Han är kanske vid liv, kanske inte.
Om han dödas får vi ingen rapport om det.
Det kommer ingen sådan rapport.
Men även om han är vid liv hör man inte nödvändigtvis något om det.
Det kan hända att de måste röra sig från plats till plats.
Från en stad till en annan. De försöker hitta någon inkvartering.
De är hotade till livet.
De misstänker hela tiden att någon kan ange dem.
De måste leva ett kringflyende liv.
Migris skärpta Iraktolkningspolicy har påverkat också andra än konvertiter.
Det har framkommit fall, t.ex. det som Yle har rapporterat om -
om asylsökanden som skickades tillbaka och genast dödades i Bagdad.
Ändringen i linjedragningen har sina följder och sitt pris.
Ett pris som de sökande får betala.
Missförhållandena i asylsökningsprocessen -
har väckt frågor hos finländarna om -
om de sökandes rättssäkerhet förverkligas -
och om Finland skickar folk i fara på för svaga grunder.
De kristna församlingsarbetarna å sin sida har -
förundrat sig över varför Migri inte, trots sitt löfte -
har fäst någon vikt vid deras expertutlåtanden.
År 2016 beskars de asylsökandes rättshjälp.
I dag får man kostnadsfritt ett biträde endast i specialfall.
Enligt advokaten har detta ökat bristerna i ansökningarna -
och därmed de asylsökandes sårbarhet.
Ibland verkar beslutsprocesserna vara rena lotteriet.
Överhuvudtaget i asylprocesserna är problemet -
stundtals en sorts slumpmässighet.
De påverkas ofta av hur väl motiverad och utredd ansökan är -
och hur rätt. Och det påverkas av hur bra tolken är -
och ofta av intervjuarens sakkunskap.
Många faktorer påverkar processen.
Två personer kan komma från samma land, samma provins -
med samma bakgrund och lika öppet bekänna sig till kristendomen -
men det är olika domare som beslutar. En får asyl, den andra får inte.
Eller ta situationen med två bröder.
Den ena brodern har blivit kristen, den andra har förblivit muslim.
Den som förblivit muslim får asyl i Finland och -
den som blivit kristen får det inte, beslutet blir negativt.
Det ser ut som om det vore helt slumpmässigt.
Och jag har svårt att tro att dessa domare, under denna korta tid -
fått någon sådan hemlig information -
som skulle förklara beslutsfattandets slumpmässighet.
Jag tror faktiskt att en bakgrundsfaktor kan vara -
den religionsallergi vårt samhälle lider av.
Och sådana här nya kristna -
dessa konvertiter, de gungar båten på ett obehagligt sätt.
På vilket sätt?
De rubbar balansen. Vi är vana vid att det finns också andra religioner -
än kristendomen, men kristendomen -
ses idag som någonting bra om den håller sig tyst och följsam.
Och dessa nya kristna som är entusiastiska -
över sin nya tro passar inte in i formen.
De utmanar den rådande situationen.
Det skapar också spänningar -
i förhållande till det muslimska samfundet.
Under årens lopp har Keskitalo döpt ca 150 muslimer som blivit kristna.
Ingen av dem har återvänt till islam -
även om en del har tagit avstånd till församlingen.
Keskitalo vet trots det att det finns de som bara låtsas.
Jag vet att det finns de som fejkkonverterar.
Det är lite svårt att förstå.
Det finns lättare sätt att få uppehållstillstånd.
Folk som låtsas på det sättet tar en stor risk med sitt liv.
De måste sedan kämpa hårt i det islamska samfundet -
för att övertyga folk om att de på riktigt är muslimer -
att de aldrig på riktigt omvänt sig till kristendomen.
Mari Turunen anser att vi i Finland -
behöver en bättre kunskap i att avläsa kulturer och religioner.
Då skulle man också bättre förstå de muslimer som konverterat.
Kanske en djupare förståelse av heders- och skamkulturen -
skulle kunna vara en bra nyckel -
till att tolka situationen.
Och å andra sidan att på djupet förstå dessa båda religioner.
Att det inte går att jämföra med en klädsel.
"I dag tar jag på mig denna skjorta, imorgon en annan."
Det gäller en mycket djup förändring i ens världsbild.
Det är en stor sak som en del av identiteten.
I Finland då vi talar om identitet är vi vana vid att tala t.ex. om -
sexuell identitet och om hur viktig och personlig den är.
Skulle man kunna använda denna jämförelse?
För många av dessa konvertiter -
är den religiösa identiteten på samma sätt mycket personlig -
mycket djup och mycket viktig.
Stöd översättningen av programmen: -
I Sverige: Korsets stöd r.f. PG 97572-2 eller BG 760-2014
I Finland: Ristin Tuki ry, ref. 8507 FI40 1112 3000 3427 89
Översättning: Himlen TV7