Rooma, heinäkuu 64 jKr.
18.7. iltana 64 jKr. tulipalo pääsi valloilleen -
Rooman Circus Maximus -areenalla.
Liekit raivosivat kuusi päivää ja seitsemän yötä.
Kaupungista oli 70 prosenttia kytevinä raunioina.
Historioitsija Tacituksen mukaan keisari Nero oli tuolloin matkoilla.
Mutta monet uskoivat, että keisari oli itse sytyttänyt tulipalon.
Huhuttiin, että palon aikana Nero olisi soittanut lyyralla -
tuhosta kertovia lauluja.
Neljän vuoden päästä Nero syöstiin vallasta ja hän teki itsemurhan.
Seurasi kolme muuta keisaria, mutta kaikki kuolivat pian.
Rooman mahtavimmasta kenraalista Vespasianuksesta tuli neljäs keisari.
Hänellä oli vastassaan pääkaupungin uudelleenrakentaminen.
Mutta valtakunta oli Neron tuhlaavaisuuden vuoksi puilla paljailla.
Vespasianus tarvitsi rahaa Rooman jälleenrakentamiseen.
Tarkastellessaan valtakuntaansa hän huomasi Jerusalemin.
Nero oli 3 vuotta aiemmin lähettänyt Vespasianuksen Juudan erämaahan -
Rooman raskasta verotusta vastustavan kapinan kukistamiseksi.
Siellä ollessaan -
Vespasianus näki uuden tulolähteen vaikeuksissa olevalle valtakunnalle, -
juutalaisten temppelin Jerusalemissa.
TOISEN TEMPPELIN AARTEET
Jerusalemin temppeli oli hyvin rikas.
Se oli itse asiassa valtion kassa, -
jonka varoin rakennettiin akveduktit, sillat, tiet jne.
Jokaisen maailman juutalaisen piti antaa sille vuosittain -
yksi tai puolikas hopeasekeliä.
Koska juutalaisia oli paljon ympäri maailmaa, ei vain Israelissa, -
temppeli oli erittäin vauras.
Temppeli toimi kuin pankki, johon varastoitiin kultaa ja hopeaa.
Siellä on arvioitu säilytetyn miljardien dollareiden edestä rahaa.
Kun Vespasianuksesta tuli keisari, -
hän antoi kapinan poikansa Tituksen kukistettavaksi.
Sota huipentui raakaan Jerusalemin piiritykseen, joka kesti 7 kuukautta.
Siinä kuoli yli miljoona juutalaista.
Sitten roomalaiset polttivat temppelin ja varastivat sen aarteet.
Historioitsija Josefus kuvaa tapahtumat tarkasti.
Roomalaiset teurastivat Jerusalemin aseettomat asukkaat.
Ruumiskasat kasvoivat kasvamistaan alttarin ympärillä.
Veri virtasi alas pyhäkön portaita.
Sodan jälkeen Titus kieltäytyi voitonseppeleestä.
Hän sanoi: "Ei ole ansiokasta voittaa kansa, -
jonka sen oma Jumala on hylännyt."
Valloitettuaan kaupungin roomalaisilla oli tapana -
siirtää pois kaupungin jumalan tai suojeluspyhimyksen patsas -
ja polttaa temppeli.
Mutta nyt ei ollut Jumalaa esittävää patsasta Roomaan tuotavaksi.
Mutta he löysivät temppelin aarteet.
Siksi Tituksen riemukaaressa kuvataan ryöstösaalista.
Silminnäkijöiden mukaan temppelin aarteet säilyivät vuosisatoja.
Ovatko aarteet edelleen olemassa? Jos ovat, missä?
Jerusalemin tuhon jälkeen Rooman armeija vei aarteet Roomaan.
Mukaan otettiin 100 000 juutalaista orjiksi.
Kaikkeinpyhimmän esineitä esiteltiin kulkueessa, -
kuten tästä Tituksen riemukaaren reliefistä näkyy.
Riemukaari rakennettiin Jerusalemin tappion muistoksi.
Reliefistä ovat arkeologit vastikään löytäneet maalia.
He ovat restauroineet kuvan alkuperäisen näköiseksi.
Temppelin kalusteissa oli mukana näkyleipäpöytä -
ja kaikkeinpyhimmän kynttilänjalka.
Siinä näkyvät myös hopeatorvet, joilla papit julistivat sapatin alkamisen.
Josefus kuvaa paraatia, joka alkoi tältä paikalta, -
jossa nykyään on Pantheon.
Paraati päättyi keisarinforumille, jossa aarteet olivat esillä 400 vuoden ajan.
Muistomerkiksi Jerusalemin valloituksesta -
Vespasianus rakennutti aukiolle Rauhan temppelin.
Sen rakensivat tuhannet juutalaisorjat, -
jotka oli otettu vangiksi Jerusalemissa.
Rauhan temppeliin sijoitettiin näytteille muun muassa kynttilänjalka.
Yhdellä seinällä oli suuri marmorinen Rooman kartta.
Siitä on jäljellä vain sirpaleita sekä seinässä olevat kiinnitysaukot.
Nyt seinä on osa forumille rakennettua kirkkoa.
Rauhan temppelistä ei ole paljoa jäljellä.
Historioitsija Prokopios kirjasi ylös, että temppelin tuhosivat tuli, -
7 päivää kestäneet maanjäristykset ja lopulta salamanisku.
Tituksen riemukaaressa näkyvät esineet -
ovat vain murto-osa Jerusalemista viedyistä aarteista.
Vespanianus säilytti kaikkeinpyhimmän esirippua -
omassa palatsissaan.
Temppelin kullalla maksettiin Roomaan uusia rakennuksia -
kuten Colosseum. Asian vahvistaa sen sisältä löytyvä kaiverrus.
Sirpaleet kertovat varhaisista kristityistä, -
jotka surmattiin areenalla vainoissa.
Unkarilainen historioitsija huomasi kivessä rei'istä muodostuvan kuvion.
Hän uskoi sen olevan peräisin vanhemmasta kaiverruksesta.
Teorian mukaan reiät tulivat tapeista, -
joilla pronssikirjaimet olivat kiinni marmorissa.
Hän otti kuvan, poisti tietokoneella kaiverrukset ja jätti jäljelle reiät.
Sitten hän "yhdisti pisteet" tietokoneella.
Hän sai selville kauniilla klassisella latinalla kirjoitetun kaiverruksen.
Siinä puhutaan Flaviuksen amfiteatterista, -
joka on Colosseumin alkuperäinen nimi.
Siinä kerrotaan, että Vespasianus rakennutti amfiteatterin sotasaaliilla.
Koska ainut sota käytiin Juudassa, sieltä rahatkin tulivat.
Sanon italialaisille ystäville: -
"Me viemme Colosseumin takaisin Jerusalemiin."
Juutalaisten aarteet olivat Rauhan temppelissä vuoteen 455 jKr, -
jolloin vandaalit valtasivat Rooman ja veivät sen aarteet.
He tulivat pääkaupungistaan Karthagosta ja alkoivat ryöstellä.
He veivät marmorin ja aarteet.
Siksi vandalismilla tarkoitetaan nykyään hävittämistä.
En tiedä, ymmärsivätkö vandaalit hengellisen identiteettinsä.
Tuhottuaan Rooman vandaalit palasivat Pohjois-Afrikan Karthagoon.
Historioitsijoiden mukaan he veivät juutalaisten aarteen mukanaan.
Prokopios kertoo, että vandaalit ottivat mukaansa laivoilla -
valtavan määrän kultaa ja muita keisarin aarteita.
Mukana olivat juutalaisten aarteet.
Myös bysanttilainen munkki Teofanes mainitsee juutalaisten aarteen.
Vandaalien kuningas Geiserik lastasi laivoihinsa -
kaikki kaupungin rahat ja koristeet.
Mukana olivat juutalaisten esineet, -
jotka Titus oli tuonut Roomaan Jerusalemin valloituksen jälkeen.
Temppelin aarteita säilytettiin Karthagossa seuraavat 80 vuotta.
535 Bysantin keisari Justinianus I valloitti Karthagon.
Roomalaisten ja vandaalien lailla -
bysanttilaisetkin veivät temppelin aarteet pääkaupunkiinsa, -
joka oli Konstantinopoli.
Prokopios sanoo, että aarteita esiteltiin paraatissa kaupungilla.
Hän mainitsee erityisesti temppelin kynttilänjalan.
Justinianus piti itseään uutena kuningas Salomona.
Siispä juutalaisten aarre sopi hyvin Konstantinopoliin.
Mutta Justinianus sai muukalaiselta pahaenteisen varotuksen.
Prokopios kertoo juutalaisesta, joka lähestyi Justinianuksen neuvonantajia.
Hän kehotti antamaan aarteen takaisin juutalaisille: -
"Kaikki kaupungit, joissa aarretta on säilytetty, ovat tuhoutuneet.
Jerusalem ja Karthago tuhoutuivat. Jos se viedään Konstantinopoliin, -
kaupunki on tuhon oma."
Prokopios kirjoittaa, että Justinianus pelästyi.
Hän lähetti aarteet kristittyjen pyhäkköihin Jerusalemiin, -
joka oli tuolloin Bysantin hallitsema.
Missä nuo pyhäköt olivat? Tuolloin vaihtoehtoja oli vain kaksi.
Toinen oli Pyhän haudan kirkko, joka oli rakennettu -
Jeesuksen ristiinnaulitsemisen ja ylösnousemuksen paikalle.
Rooman keisari Konstantinus oli rakentanut -
tämän Jerusalemin kuuluisimman kirkon 300-luvulla.
Mutta historioitsijat uskovat, -
että aarre on kätketty todennäköisempään paikkaan.
"Justinianus omisti Jerusalemissa Jumalan äidille pyhäkön, -
jota asukkaat kutsuvat Neaksi, Uudeksi kirkoksi." - Prokopios
Takanani ovat suurimman Pyhään maahan rakennetun kirkon rauniot.
Useimmat eivät ole edes kuulleet tästä kirkosta.
Meidän tulee ymmärtää, -
että Konstantinuksen ajoista lähtien Jerusalem muuttui -
Rooman valtakunnassa sijainneesta pikkukaupungista -
maailman hengelliseksi pääkaupungiksi.
Siellä Jeesus ja alkuseurakunta vaikuttivat.
Justinianus halusi jättää Jerusalemiin muistomerkin.
Hän oli uskonnollinen, ja koki näin oikeaksi.
Monumentin nimi oli Nea Ekklesia, Uusi kirkko.
Se rakennettiin Siionin vuoren kaakkoisreunalle -
ja omistettiin vuonna 543 Jeesuksen äidille Marialle.
Kirkko näkyy Jordaniassa Madaban kartalla, -
johon on kuvattu Jerusalem lintuperspektiivistä.
Tämä mosaiikkikartta on varhaisin tunnettu Jerusalemin kartta.
Uusi kirkko näkyy Madaban kartalla, -
joka on 500-600 -luvuilta peräisin.
Nea-kirkko näkyy siellä isona muistomerkkinä.
Jerusalemin eteläporttia kutsutaan islamilaisissa lähteissä -
Bab-el-Neaksi, Nean portiksi.
Siitäkin näkee, että Nea oli vaikuttava ja tärkeä paikka.
Justinianus vaati kirkkonsa rakennettavaksi -
silloisen Jerusalemin korkeimmalle kohdalle, -
Siionin vuoren ja Temppelivuoren väliselle etelärinteelle.
Paikka ei ollut kirkolle riittävän suuri, joten sitä piti laajentaa.
Kirkon katto tehtiin Libanonin seetripuusta.
Seinäkivet olivat niin suuria, -
että ne piti tuoda paikalle 40 härän vetämillä kärryillä.
Kärryt olivat niin isokokoiset, -
että niille piti hakata vuorenrinteeseen uudet tiet.
Justinianus jatkoi Jerusalemin pääkatua, Cardo maximusta, -
jotta pyhiinvaeltajat pääsivät suoraan Pyhän haudan kirkolta Neaan.
Nea-kirkossa oli myös kirjasto, majatalo ja köyhien sairaala.
Nea-kirkko oli ensinnäkin hämmästyttävän kokoinen.
Sanon sitä aina Konstantinopolin Hagia Sofian kaksoseksi.
Hagia Sofiahan on yksi maailman ihmeellisimmistä rakennuksista.
Nean rauniot eivät näytä juuri miltään, -
mutta arkeologit ovat löytäneet maan alta upeita jäänteitä -
Jerusalemin alkuperäisestä megakirkosta.
Historioitsijat uskovat Justinianuksen tuoneen temppelin aarteet tänne.
Kun Prokopios kertoo Jerusalemin kirkosta, kyseessä täytyy olla Nea, -
jonne se oli rakennettu lahjana.
Prokopios kertoo Neassa käytettyjen kivilohkareiden koosta.
Kirkon on täytynyt olla valtavan kokoinen.
Prokopios on viimeinen, joka mainitsee temppelin aarteet, -
sen jälkeen, kun ne palautettiin Jerusalemiin.
Jotkut sanovat aarteen olevan yhä täällä.
Nea oli suurin Jerusalemiin koskaan rakennettu kirkko.
Se pysyi pystyssä kuitenkin vain vajaat 100 vuotta.
Persialaiset valloittivat vuonna 614 Jerusalemin, -
polttivat kirkot ja teurastivat sadat Neassa piileskelleet kristityt.
Nea-kirkosta kerrotaan kahdessa tärkeässä asiakirjassa.
Toisessa kerrotaan, miten persialaiset teurastivat kirkon papiston 614, -
juuri ennen kuin muslimit valtasivat kaupungin.
On myös toinen kertomus. - Toisessa asiakirjassa kuvataan, -
miten muslimit valtasivat Jerusalemin yli 20 vuotta myöhemmin.
Niissä sanotaan kaksi asiaa. Ensinnäkin muslimit ottivat -
Pyhän haudan kirkon kupolin päällä olleen kultaisen ristin.
He myös tuhosivat Nea-kirkon.
Mietin, miksi se hävitettiin.
Hehän olisivat voineet käyttää kirkon sairaalaa ja köyhäintaloa hyväkseen.
He tuhosivat tämän kirkon eikä muita. Syynä ei ollut islaminuskoisten into, -
vaan he halusivat löytää aarteen.
Seuraavina vuosisatoina Nea raunioitui hitaasti.
Vallattuaan Jerusalemin muslimit aloittivat rakentamisen.
He rakensivat mm. Kalliomoskeijan, Al Aqsa -moskeijan -
ja palatseja Temppelivuoren etelärappusten ympärille.
Suuria kiviä saatiin raunioina olevasta Nea-kirkosta.
Neasta tuli uusien palatsien louhimo läheisen sijaintinsa vuoksi.
Se selittää, miksi kirkosta on niin vähän jäljellä.
Jäljelle jääneet osat on levitetty Jerusalemin vanhaankaupunkiin, -
kuten tämä pylväs juutalaiskortteliin -
kirkon kuorin jäänteet juutalaiskoulun viereen, -
nämä pylväät Temppelivuoren eteläportaille -
ja tämä ovenkamana, joka kuuluu nyt muuriin.
Kamanassa oli risti sekä kreikkalaiset kirjaimet alfa ja omega, -
jotka kuvaavat Kristusta. Muslimit kaiversivat ne pois kauan sitten.
Muslimien valloituksen jälkeen -
Nea-kirkko mainitaan vasta 200 vuoden kuluttua -
Rooman keisarin Kaarle Suuren hallitusaikana.
Kaarle Suuri oli muslimivallan alla elävien kristittyjen suojelija.
Hän pyysi luettelon kaikista Neo-kirkon rakennuksista -
ja niissä oleilevien pappien lukumäärästä.
Asiakirja on hyvin kiinnostava. Se on nimeltään -
Muistio Herran huoneista ja luostareista.
Siinä puhutaan raunioista. Päivämäärä on noin v. 800, -
Kaarle Suuren kruunajaisvuosi.
Hän sanoo siinä, että raunioissa eli edelleen tietty määrä pappeja.
Sen jälkeen kirkkoa ei mainittu, -
ennen kuin se löydettiin vuoden 1967 jälkeen juutalaiskorttelista.
Jos Nea oli Jerusalemin suurin kirkko, miksei sitä rakennettu uudelleen?
Se oli Jerusalemin ainut tärkeä kirkko, -
joka ei perustunut mihinkään traditioon, -
kuten neitsyt Marian hauta ja Pyhän haudan kirkko, -
tai muuhunkaan vastaavaan.
Nea oli neutraali kirkko, joka oli rakennettu Jerusalemin hyväksi.
Ei ollut mitään mahdollisuutta sen korjaamiseen.
Jos Nea olisi rakennettu jonkun tärkeän tapahtuman muistoksi, -
ristiretkeläiset olisivat korjanneet sen.
Nea-kirkon rauniot olivat koskemattomina vuosisatoja , -
kunnes juutalaiset saivat vanhankaupungin haltuunsa -
kuuden päivän sodassa.
Kun palasimme Jerusalemiin 1967, juutalaiskortteli päätettiin kunnostaa.
Ennen jokaisen talon rakentamista tehtiin arkeologisia tutkimuksia.
Nea-kirkon sijainti löytyi näissä kaivauksissa.
Kirkon raunioita ei saatu kokonaan esiin, -
koska se löydettiin juutalais- korttelin rakentamisen jälkeen.
Löydettiin valtavia rakenteita, jotka tekevät vaikutuksen vielä tänään.
Vaikuttavimmat jäänteet löytyvät Nean vesisäiliöstä, -
jota oli rakennettu kirkon sairaalan ja majatalon alle.
Vesisäiliö on nyt juutalaiskorttelissa sijaitsevan puiston alla.
Itse kirkon jäänteiden lisäksi näkyy myös jäänteitä lisärakennuksista -
kuten sairaalasta, majatalosta jne.
Arkeologit löysivät 1970-luvulla jotain hämmästyttävää, -
kreikankielisen kaiverruksen vesisäiliön seinämältä.
Siinä kirkko omistettiin keisari Justinianukselle noin v. 550.
Dan Bahat oli Jerusalemin pääarkeologi 30 vuoden ajan.
Hän uskoo temppelin aarteiden olevan vesisäiliössä.
Uskon, että osa aarteista saattaa yhä olla siellä, -
elleivät muslimit ole niitä ryöstäneet.
Mutta jos he olisivat vieneet ne, joku olisi kertonut asiasta.
Mutta muslimilähteissä ei mainita temppelin aarteita.
Kirkosta on kaivettu esiin vähemmän kuin 10 prosenttia.
Lopun tutkimista ei ole suunniteltu.
Ensimmäisen juutalaistemppelin liitonarkkiakaan ei ole löydetty.
Samoin toisen temppelin aarteiden salaisuutta ei ehkä koskaan ratkaista.
On hyvin valitettavaa, että Nea huomattiin vasta sitten, -
kun melkein koko juutalaiskortteli oli pystyssä.
Kirkkoa ei voi tutkia koska talot pitäisi hajottaa.
En usko, että paikalla tehdään enää kaivauksia.
Ehkä emme ole valmiita temppelin aarteiden löytymiseen, -
jos niitä on vielä olemassa.
Suomennos: Annamari Kortelainen