Rooma, juuli 64 pKr
18. juuli õhtul 64 pKr puhkes tulekahju Rooma Circus Maximus areenil.
Leegid möllasid kuus päeva ja seitse ööd.
70% linnast olid kui hõõguvad varemed.
Ajaloolase Tacituse järgi oli keiser Nero sel ajal linnast eemal.
Paljud uskusid, et keiser alustas seda tulekahju.
Kuuldavasti oli Nero tulekahju ajal mänginud lüürat ja laulnud hävingust.
Neli aastat hiljem tagandati Nero võimult ja ta tegi enesetapu.
Järgnesid veel kolm keisrit, kuid kõik surid mõne kuuga.
Rooma võimsaimast kindralist Vespasianusest
sai kõigest aasta jooksul neljas keiser.
Tal ülesandeks oli pealinn taastada.
Tänu Nero raha raiskamisele oli impeerium pankrotis.
Vespasianus vajas raha Rooma ülesehitamiseks.
Impeeriumi vaadates nägi ta Jeruusalemma.
Nero saatis kolm aastat varem Vespasianuse Juuda kõrbesse,
et maha suruda juutide mässu Rooma ränkade maksude vastu.
Seal nägi tollane kindral, hiljem keiser Vespasianus uut sissetulekuallikat
raskustes oleva kuningriigi jaoks - juudi tempel Jeruusalemmas.
TEISE TEMPLI AARDED
Jeruusalemma juudi tempel oli väga rikas.
Tegelikult oli see riigikassa,
mille vahenditega ehitati akveduktid, sillad, teed jne.
Iga juut maailmas pidi igal aastal andma ühe või pool hõbeseeklit.
Juute oli üle maailma palju, mitte ainult Iisraelis,
mistõttu oli tempel väga jõukas.
Tempel töötas nagu pank, milles hoiti kulda ja hõbedat.
Arvatakse, et seal oli miljardite dollarite väärtuses vara.
Kui Vespasianusest sai keiser,
määras ta oma poja Tiituse suruma juutide mässu maha.
Sõda kulmineerus seitsmekuise jõhkra Jeruusalemmas piiramisega.
Selles suri üle miljoni juudi.
Roomlased põletasid templi ning varastasid selle aarded.
Ajaloolane Josephus kirjeldab sündmusi täpselt.
Enamik tapetutest olid rahumeelsed relvastamata linnaelanikud.
Laipade kuhjad kasvasid altari ümber üha kõrgemale.
Veri voolas pühakoja trepist alla.
Peale sõda keeldus Tiitus sõja võidust.
Ta ütles: "Pole väärt võita rahvast, kelle Jumal on hüljanud."
Roomlastel oli harjumus pärast linna vallutamist
eemaldada linna Jumala tempel, mis on nn linna "kaitsepühak",
eemaldada peajumala kuju ja põletada tempel maha.
Kui nad tulid templisse, ei olnud Jumalat, kelle juurde tulla.
Nad aga leidsid templi aarded
ja Tiituse Triumfikaar kirjeldab seda saaki.
Pealtnägijate sõnul säilisid templiaarded sajandeid.
Kas aarded on alles?
Kui jah, siis kus?
Pärast Jeruusalemma hävitamist viis sõjavägi aarded Rooma.
Kaasa võeti ka 100 000 juudi orja.
Kõige pühamad esemed viidi paraadiga läbi linna
nagu on näha Tiituse triumfikaare kujutisel.
Triumfikaar ehitati Jeruusalemma lüüasaamise mälestuseks.
Arheoloogid leidsid hiljuti reljeefil värvi.
Nad taastasid pildi, et see näeks välja nagu originaalil.
Templi esemetest oli seal leivalaud ja kõige püham küünlajalg menoraa.
Samuti hõbepasunad,
millega kuulutasid preestrid hingamispäeva algust.
Josephus kirjeldab paraadi, mis sai alguse sellest kohast,
kus täna on Pantheon.
Paraad lõppes keiserliku foorumi juures,
kus aardeid eksponeeriti 400 aastat.
Jeruusalemma vallutamise monumendiks
ehitas Vespasianus uue väljaku ehk Rahutempli.
Templit ehitasid tuhanded juudi orjad, kes olid Jeruusalemmas vangi võetud.
Rahutemplisse pandi eksponaatide hulgas ka küünlajalg.
Ühel seinal oli suur marmorist Rooma kaart.
Järele on jäänud vaid killud, samuti kinnitusavad seinas.
Nüüd on sein osa foorumi kirikust.
Rahutemplist pole palju järele jäänud.
Ajaloolane Procopius kirjutas, et templi hävitas tuli,
seitse päeva kestnud maavärinaid ning lõpuks pikselöök.
Triumfikaarel nähtavad esemed
on vaid murdosa roomlaste Jeruusalemmast võetud aaretest.
Vespasianus andis käsu,
et kõige pühama paiga purpurset eesriiet hoitaks ta palees.
Ülejäänud templi kuld sulatati
ja kasutati Rooma ehitiste eest maksmisel.
Näiteks Colosseum.
Seda kinnitab selle seest leitud graveering.
Killud räägivad algkristlastest,
kes tapeti areenil tagakiusamise käigus.
Ungari ajaloolane märkas kivi aukudes mustrit.
Ta uskus, et see pärineb vanemalt graveeringult.
Teooria kohaselt tulid augud tihvtidest,
millega olid pronkstähed marmorisse kinnitatud.
Ta tegi pildi, viis need koju arvutisse,
kustutas kristlaste nikerdused ning jättis ainult augud.
Seejärel hakkas ta punkte ühendama.
Ta avastas ilusa ladinakeelse kirjutise.
See räägib Flaviuse amfiteatrist, mis on Colosseumi algne nimi.
Seal on kirjas, et Vespasianus ehitas sõjasaagiga amfiteatri.
Ainus sõda peeti Juudeas, seega teame, kust see raha pärines.
Olen öelnud Itaalia sõpradele:
"Viime Colosseumi tagasi Jeruusalemma."
Juutide aarded olid Rahutemplis ajani 455 pKr,
kui vandaalid vallutasid Rooma ning röövisid selle aarded.
Nad tulid oma pealinnast Kartaagost ning hakkasid rüüstama.
Nad võtsid marmori ja aarded.
Sellepärast tähendab vandalism tänapäeval hävingut.
Ma ei tea, kas vandaalid said aru oma vaimsest identiteedist.
Pärast Rooma hävitamist naasid vandaalid Kartaagosse.
Ajaloolaste sõnul võtsid nad juutide aarded endaga.
Procopiuse üleskirjutuse alusel võtsid vandaalide juhid
laevadega Kartaagosse tohutu hulga kulda ja teisi keisri aarded.
Nende hulgas olid ka juutide aarded.
Bütsantsi munk Teofanes samuti mainib juutide varandust.
"Vandaalide kuningas laadis laevadele kogu linna raha ja kaunistused.
Nende hulgas olid juutide esemed, mille Vespasianuse poeg Tiitus
oli toonud Rooma pärast Jeruusalemma vallutamist.
Templi aarded olid järgmised 80 aastat Kartaagos.
535. a vallutas Bütsantsi keiser Justinianus I Kartaago.
Nagu roomlased ja vandaalid
võtsid bütsantslased templi aarded oma pealinna Konstantinoopolisse.
Procopiuse teatel esitleti aardeid linnas toimunud paraadil.
Konkreetselt mainitakse templi küünlajalga, menoraad.
Justinianus I pidas ennast uueks kuningas Saalomoniks.
Niiviisi sobis tal hoida juutide aardeid Konstantinoopolis,
kuni sai ühelt võõralt kurjakuulutava hoiatuse.
Procopius kirjutas juudist,
kes pöördus Justinianus I nõunike poole.
Ta soovitas tungivalt anda aare tagasi juutidele:
"Tegemist on halva endega.
Kõik linnad, kus aardeid hoiti, on hävitatud.
Jeruusalemm ja Kartaago hävitati
ning kui see tuua Konstantinoopolisse, on ka see linn hukule määratud."
Procopius kirjutas, et Justinianus I kartis
ja saatis kiirelt aarded Jeruusalemma kristlaste pühamutesse,
mida siis valitses Bütsants.
Kus olid need pühamud?
Sel ajal oli ainult kaks võimalust.
Üks oli Püha Haua kirik,
mis ehitati Jeesuse ristilöömise ja ülestõusmispaika.
Rooma keiser Constantinus
ehitas selle Jeruusalemma kuulsaima kiriku 4. sajandil.
Ajaloolased usuvad, et aare on peidetud tõenäolisemasse kohta.
"Jeruusalemmas pühendas imperaator Justinianus I
Jumala emale pühamu, millele pole võrdset
ja mida kutsuvad kohalikud Neaks, uueks kirikuks." - Procopius Kaisareast
Minu selja taga on püha maa suurima kiriku varemed.
Enamik pole sellest isegi kuulnud.
Peame aru saama,
et Konstantinuse ajast muutus Jeruusalemm
Rooma impeeriumi väikesest linnast maailma vaimseks pealinnaks.
Seal oli Jeesus, seal tegi Ta imesid ja seal oli algkogudus.
Justinianus I tahtis teha Jeruusalemma monumendi.
Ta oli usklik ja tundis seda õige teha olevat.
Monumendi nimi oli Nea Ekklesia, uus kirik.
See ehitati Siioni mäest kagusse
ja pühendati 543. aastal Maarjale, Jeesuse emale.
Kirikut on kujutatud Jordaania Madaba kaardil,
mis kujutab Jeruusalemma linnulennult.
See mosaiikkaart on varaseim teadaolev Jeruusalemma kaart.
Uus kirik on nähtav Madaba kaardil, mis pärineb 6.-7. sajandist.
Sellel on näha uut kirikut suure monumendina.
Jeruusalemma lõunaväravat kutsutakse islami allikates
Bab-el-Nea, Nea värav.
Sellest on näha, et Nea oli muljetavaldav ja tähtis koht.
Justinianus I nõudis,
et ta kirik ehitataks tol ajal Jeruusalemma kõrgeimasse punkti,
Siioni mäe ja Templimäe lõunanõlvale.
Koht ei olnud piisavalt suur, mistõttu tuli seda laiendada.
Kiriku katus tehti Liibanoni seedripuust.
Seinad olid nii suured,
et need tuli kohale tuua 40 härja poolt veetava käruga.
Kärud olid nii suured, et mäe küljele tuli rajada uued teed.
Justinianus pikendas Jeruusalemma peatänavat, Cardo maximust,
et palverändurid saaksid minna Püha Haua kirikust Neani.
Nea kirikus oli ka raamatukogu, võõrastemaja ja haigla vaestele.
Nea kirik oli hämmastava suurusega.
Võrdlen seda Konstantinoopoli Hagia Sofia kaksikuna.
Hagia Sophia on maailma üks kõige imelisem hoone.
Nea varemed ei räägi enda kohta palju,
kuid arheoloogid on maa alt leidnud tähelepanuväärseid imelisi säilmeid
algsest Jeruusalemma megakirikust.
Ajaloolased usuvad, et Justinianus tõi templi aarded siia.
Kui Procopius räägib Jeruusalemma kirikust,
peab see olema Nea, kuhu see ehitati kingitusena.
Procopius räägib, kui suuri kivirahne kasutati Nea ehitamiseks.
Kirik pidi olema tohutu suur.
Procopius on viimane, kes mainib templi aardeid
pärast nende tagastamist Jeruusalemma.
Ajaloolased vaikivad, mis neist edasi sai.
Mõned ütlevad, et aare on ikka veel siin.
Nea oli Jeruusalemma suurim kirik, siiski püsis see vähem kui sajand.
Pärslased vallutasid 614. aastal Jeruusalemma,
põletasid kirikuid ja tapsid Neas sadu kristlasi.
Nea kirikut kirjeldatakse kahes olulises dokumendis.
Üks räägib, kuidas pärslased tapsid kiriku vaimulikud 614. a.
vahetult enne kui moslemid võtsid linna üle.
Veel on ka teine lugu.
Teises dokumendis kirjeldatakse,
kuidas moslemid vallutasid Jeruusalemma üle 20 aasta hiljem.
Kirjeldatakse kaht.
Esiteks võtsid moslemid Püha Haua kiriku kupli pealt kuldse risti.
Nad hävitasid ka Nea kiriku.
Huvitav, miks see hävitati?
Nad oleksid võinud kirikut kasutada haigla ja vaestemajana.
Ei, nad hävitasid selle ja mitte teisi.
Põhjus polnud entusiasmis
vaid usun, et nad tahtsid leida aaret, millest teadsid.
Järgmistel sajanditel lagunes Nea aeglaselt.
Pärast Jeruusalemma vallutamist alustasid moslemid ehitustööd.
Nad ehitasid Kaljumošee, Al-Aqsa mošee
ja paleed Templimäe lõunapoolsete treppide ümber.
Suured kivid saadi hävinud Nea kirikust.
Neast sai lähedase asukoha tõttu palee kaevanduskoht.
See seletab, miks kirikust on nii vähe järgi jäänud.
Ülejäänud osad on laiali Jeruusalemma vanalinnas,
nagu see sammas juudi kvartalis.
Kiriku kesta jäänused juudi kooli kõrval.
Need sambad Templimäe lõunatreppidel
ja see ukse sillus, mis nüüd kuulub müürile.
Sillusel kujutati kunagi risti tähtedega alfa ja oomega,
mis kirjeldavad Kristust.
Moslemid lõhkusid need ammu välja.
Pärast moslemite vallutust mainiti Nea kirikut kahe sajandi pärast
Rooma püha keisri Charlemagne valitsemise ajal.
Charlemagne oli moslemite võimu all elavate kristlaste patroon.
Ta küsis kohalikelt võimudelt nimekirja
kõigist Nea kirikuhoonetest ja preestritest, kes neis olid.
Dokument on väga huvitav.
Seda nimetatakse Issanda kodade ja kloostrite memorandumiks.
See räägib varemetest, mille kuupäevaks u 800. a,
mis on ka keiser Charlemagne kroonimise aasta.
Ta ütleb, et varemetes elab veel teatud arv preestreid.
Pärast seda kirikut ei mainita,
enne selle avastamist 1967. aastal juudi kvartalist.
Kui Nea oli Jeruusalemma suurim kirik, miks seda ei taastatud?
See oli ainus oluline kirik Jeruusalemmas,
mis ei põhinenud ühelgi traditsioonil nagu neitsi Maarja haud
või Püha Haua kirik, kus Jeesus risti löödi või muud taolist.
Nea oli neutraalne kirik ja ehitatud Jeruusalemma heaks.
Polnud mingit võimalust selle taastamiseks.
Kui võtta arvesse, et selles ei viidud läbi pühasid traditsioone,
siis kui Nea kirikul oleks suur tähtsus, oleksid ristisõdijad selle taastanud.
Nea kiriku varemed olid sajandeid puutumata,
kuni juudid võtsid vanalinna kuuepäevases sõjas üle.
Kui jõudsime tagasi Jeruusalemma 1967. a, siis otsustati see asustada.
Enne iga uue maja ehitamist viidi läbi arheoloogilised väljakaevamised.
Nea kiriku asukoht leiti nendel väljakaevamistel.
Kiriku varemed ei ole täielikult välja kaevatud,
sest see leiti, mil kogu juudi kvartal oli ehitatud.
Leiti tohutuid ehitisi, mis avaldavad muljet ka tänapäeval.
Kõige muljetavaldavam leid on Nea veehoidla,
mis oli ehitatud kiriku haigla ja võõrastemaja alla.
Veehoidla asub praegu juudi kvartalis pargi all.
Lisaks kiriku jäänustele
on näha kõrvalhoonete jäänuseid nagu haigla, võõrastemaja jne.
Arheoloogid avastasid 1970. aastatel midagi hämmastavat:
kreeka graveering veehoidla seinal.
Kirik oli pühendatud Justinianus I umbes 550. aastal.
Dan Bahat oli 30 aastat Jeruusalemma peaarheoloog.
Ta usub, et templi aarded võivad olla peidetud siia veehoidlasse.
Arvan, et mõned aarded võivad veel seal olla,
kui just moslemid pole neid röövinud.
Kui nad oleksid need võtnud, oleks keegi meile sellest rääkinud.
Moslemi allikates pole templi aaretest juttugi.
Vähem kui 10% kirikust on välja kaevatud.
Ülejäänud väljakaevamise kohta ei ole plaane
nagu näiteks esimese juudi templi seaduselaeka asukoht.
Teise templi aarded võivad olla lahendamatud saladused.
See on väga kahetsusväärne, et Neat märgati alles siis,
kui peaaegu kogu juudi kvartal sai rajatud.
Kirikut ei saa uurida, sest majad tuleks lammutada.
Arvan, et seda ei kaevatagi välja.
Võib-olla on see hea,
kuna me pole ehk valmis leidma templi aardeid,
kui need on veel olemas.
Tõlge: Roland Palu