Sen tidens början, från skapelseögonblicket, -
har en gigantisk strid pågått om människans lojalitet.
En strid i varje mans och kvinnas hjärta -
mellan en gudomlig impuls att göra gott -
och en förvriden impuls för det onda.
Vi är skapade till att spegla Guds väsen -
men den onde har frestat män och kvinnor -
att överge kallelsen och gå sin egen väg-
och dyrka det skapade istället för Skaparen.
Men i sin nåd sände Gud sin Son Jesus Kristus -
för att rädda dem från deras synd, rena och hela dem.
Kalla dem åter till deras sanna syfte, ge dem sin Ande -
och ge dem makt över fienden.
I LJUSET KOM DE UT
Herren är min styrka Herren i sin makt
är min styrka dag för dag och varje stund
Herren är min styrka...
Bland de strider som utkämpas i varje stad och by, bland alla folk på jorden -
har en framträtt under 2000-talets första hälft -
som berör kärnan av Guds avbild inom människan.
- Tror du man föds till homosexuell? - Ja.
- Nej. - Vet inte.
- Ja, det tror jag. - Det tror jag också.
- Det är ett val de gör.
- Man föds till att vara på ett sätt och sen påverkar vissa händelser.
- Ja, min mor är lesbisk.
- Genetik.
- Föddes du lesbisk? - Jag tror det, har alltid tänkt så.
- De hade inte valt det. - Ärligt talat vet jag inte.
- Nej, det är inlärt.
- Föräldrarna eller andra kanske gör det och det verkar skönt.
- De får en ond ande i sig när de föds.
- Jag tror de föddes såna.
Det finns inga bevis för att nån föds gay.
Den lesbiska journalisten Camille Paglia sa: -
"Ingen föds gay, tanken är löjlig."
Är det inte medfött, hur blev de såna?
På 1990-talet påstod media att en forskare hittat en homosexuell gen -
men det var inte sant.
Vissa växer ifrån sina homosexuella begär eller in i dem senare i livet.
Särskilt hos lesbiska finns det bevis för att det kan växla.
Hjärnforskare hävdade att homosexuellas hjärnor -
skilde sig från heterosexuellas. Men studier visar inga orsaker -
för hjärnan förändras med olika erfarenheter.
Hos många sitter den homosexuella dragningen väldigt djupt.
De upplevde sig annorlunda redan som barn, -
så det känns som om de föddes gay.
År 2008 medgav Amerikanska psykologförbundet -
att man aldrig funnit en biologisk orsak till homosexualitet.
Nästan alla jag mötte hade utsatts för övergrepp -
eller kom från en auktoritär miljö.
Nåt var väldigt fel i deras familj eller bakgrund.
Forskning visar att sexuell omorientering är möjlig för somliga -
och sker i varierande grad hos olika individer.
Inte alla erfar en varaktig brytning med den sexuella läggningen.
Liksom det är med andra saker vi brottas med -
kan det vara nåt som avtar men som man fortsätter att försöka -
bemästra och hantera under resten av livet.
Oftast är orsaken lätt att identifiera: -
"Jag utsattes för övergrepp av min barnvakt, min bror, min kusin" -
eller: "Jag såg en porrfilm" osv.
Denna grupp är långt mer benägen för depression, självmord, -
drogmissbruk och mycket annat.
Gayliberala länder som Danmark, Nya Zeeland, Holland och Finland -
uppvisar lika många självmord och depressioner.
De påbörjar terapi självmords- benägna, de blir det inte av terapin.
Terapin ska hjälpa.
Visa mig dem som lever som gay -
som inte har nån de behöver förlåta. De finns inte!
Hjälper man inte dessa att förlåta av hjärtat -
så hjälper ingenting. Det blir en mur mellan dem och Gud.
- Tror du homosexuella är lika friska och lyckliga som övriga befolkningen?
- Ja, om inte lyckligare.
- Kanske friskare fysiskt, men andligt är de djävulens fångar.
- Ja, de är människor. - Lyckligare. De vet vem de är.
Du kanske är lycklig och har ingen könssjukdom -
eller "gay-relaterad" sjukdom.
Din relation kanske är lika stabil som heterosexuellas -
men det bevisar inget i sig.
- Lever de öppet och trivs med sig själva är de lyckliga.
Män som har sex med män har större hälsorisker än de som är med kvinnor.
- De mår inte bättre eller sämre än andra.
- De är roligare och gladare.
Jesus kom inte för att göra mig lycklig -
eller göra mig till ett större och bättre jag, -
utan för att frälsa mig från synden.
- Vad vet du om Bibelns syn på homosexualitet?
- Ingenting.
Hela Bibeln förutsätter heterosexualitet.
I 1 Mos1 då Gud skapar oss till sin avbild som man och kvinna -
och kap 2, då Eva blir Adams komplement, hon tas ut ur honom, -
de blir ett och kompletterar varann på ett unikt sätt.
Bara man och kvinna kan få barn.
- Man kan ju se på Sodom och Gomorra... Gud avskydde det.
Läser man 1 Mos 19 om Sodom och Gomorra...
Hesekiel 16 talar om allt som pågick där.
Deras självgodhet, stolthet och egoism tycks ha -
öppnat dörren för andra synder, särskilt sexuella, -
och det synliga uttrycket för synden var öppen homosexualitet.
- Det är helt klart fel. Det är synd.
I Nya Testamentet förstärker Jesus Bibelns etik och säger uttryckligen -
att all sexualitet utanför heteroäktenskapet är synd.
- Det är en styggelse för Gud.
I Romarbrevet 1 målar Paulus en bild av mänskligheten -
som fallen och bortvänd från Gud och som ägnar sig åt avgudadyrkan -
och därmed utlämnar Gud dem åt deras begär och egenvilja.
Det i sin tur leder vidare till sexuell omoral -
och till att kvinnor har sex med kvinnor och män med män.
Det är uppenbart att man och kvinna är skapta att passa ihop sexuellt -
såväl anatomiskt som fysiologiskt.
Att en man har sex med en annan man och en kvinna med en kvinna -
är därför ett tydligt undertryckande av sanningen om hur vi är skapta.
Det strider alltså mot skapelseordningen.
Det kan finnas en frälsningsaspekt i den bilden.
Låt oss anta att när de ser hur styrande och förnedrande -
utlämnandet till dessa impulser är, -
vaknar de upp och vänder sig bort från det.
Men det kan också bli tvärtom: -
Att de fortsätter samla på sig synder och det slutar i katastrof och dom.
- Jag har aldrig läst Bibeln.
Var gång homosexualitet nämns så fördöms det -
och enligt Paulus ärver dess utövare inte Guds rike.
- Det står också: "Döm inte så blir ni inte dömda."
Med vilken rätt dömer jag dig och allas synder?
Frågan är vad Gud säger om att utöva homosexualitet.
- Det är inte synd. - Det är bara nyligen -
som folk börjat upptäcka en helt ny innebörd i Skriften.
Det borde få dig att tänka efter, -
för Guds Ord och Hans normer har inte förändrats.
Han är domaren, inte jag.
- Bibeln säger att det är avskyvärt för Gud, en vidrig lukt i Hans näsa.
När Jesus säger i Matteus 7 och Lukas 6: "Döm inte" -
så menar Han "fördöm inte, döm inte på ytligt eller hycklande".
1 Moseboken 18 förbjuder uttryckligen homosexualitet.
Män får inte ligga med män.
Det är ett universellt förbud som gäller alla människor i alla tider.
Moralbuden i 3 Mos 18 och 20 tas även upp i Nya Testamentet, -
som är relevant än i dag. Där berörs äktenskapsbrott, -
sex med djur, incest och samkönad sexualitet, så de gäller fortfarande.
Paulus skriver i 1 Korintier- brevet 6:9-11: "Låt inte bedra er!
De som lever så ska inte ärva Guds rike."
- Även om Bibeln fördömer det, så tror jag att Gud är nådig och barmhärtig.
Det finns ett förödande missförstånd om nåden -
som går ut på att "när jag är frälst så vänder Guds nåd bort blicken -
så jag kan leva som jag vill. Han förstår min synd och svaghet, -
att jag föddes som gay och bara kan bli tillfreds med en annan man.
Även om det är fel lever jag under nåden och inte under lagen."
Det är ett förödande missförstånd.
I sitt korta brev talar Judas om villolärare som förvanskar Guds nåd -
till grönt ljus för sexuell omoral.
Paulus skriver i Titus 2 att Guds nåd har uppenbarats -
till frälsning för alla och fostrar oss att säga nej till ogudaktighet -
och att leva heligt, disciplinerat och rättfärdigt.
- Det är mycket Gud kallar styggelse, inte bara homosexualitet.
Bryter man mot en lag så bryter man mot alla.
När Paulus säger i Rom 6 att vi inte står under lagen utan under nåden -
menar han att lagen utanför ger oss bud utan att hjälpa oss hålla dem.
Nu är vi övervinnare genom nåden. Den är Guds kraft och hjälp till mig.
Nåden kommer in i mig och förändrar mig -
så det blir naturligt att tjäna och behaga Gud.
Paulus gör klart att bara de som är ledda av Guds Ande är Guds barn.
I Romarbrevet 8:14 och Galaterbrevet 5 säger han att -
bara de som är ledda av Guds Ande inte står under lagens dom.
Det är att vara "i Kristus".
Har du bett att bli kvitt homosexuella begär och de är kvar -
behöver du säga: "Enligt Bibeln är det fel -
så jag överlåter mig åt dig, Gud, och genom Din nåd ska jag inte -
leva ut detta. Jag ska inte fantisera, inte se på gay-porr, -
inte inleda en relation, för det är fel. Hjälp mig att bli hel i Dig."
Paulus säger: "[Nu] finns ingen fördömelse-
för dem som är i Kristus Jesus", och han menar verkligen -
det han förklarar i följande 13 verser: -
De som är i Kristus är de som lever i harmoni med Kristi Ande -
som är verksam i deras kropp.
Det är vad evangeliet säger enligt Paulus, enligt Jesu budskap -
och vi gör väl i att lyssna.
"Vet ni inte att inga orättfärdiga skall få ärva Guds rike?
Låt inte bedra er! Varken otuktiga eller avgudadyrkare, -
äktenskapsbrytare eller de som utövar homosexualitet, -
varken tjuvar eller giriga, varken drinkare, förtalare eller utsugare -
skall ärva Guds rike. Sådana var en del av er.
Men ni har tvättats rena, blivit helgade -
och förklarats rättfärdiga i Herren Kristi namn och i vår Guds Ande."
- Vet ni nåt bibelord om att Gud kan förändra en homosexuell?
- Nej, det gör jag inte. Den enskilda människan klarar det inte, -
men om allt är möjligt för Gud, så ja.
Allmänt sett ja. Paulus skriver i 2 Korintierbrevet 5: -
"Om någon är i Kristus är han en ny skapelse.
Det gamla är förbi, se det nya har kommit."
Vi måste ha med Gud i processen.
Han ger omvändelsen som ger insikt om sanningen -
så vi slipper ur djävulens snara.
- De är inte förvirrade, de gillar det och det är okej.
Det är oförenligt med sexualitetens mönsterbild i 2 Moseboken 2:24 -
om att en man ligger med en kvinna, och bara de båda kan bli ett.
Han säger inte: "Så gjorde några av er" -
utan "sådana var en del av er", men inte nu längre.
Ni är förändrade, förvandlade, helgade åt Gud, rentvättade."
Han säger inte att så snart de i Korint blev troende blev de kvitt -
alla begär, alla impulser att göra det Gud tydligt förbjuder.
Så säger Paulus inte. Men deras liv är förvandlade -
genom att de nu styrs av Kristi Ande, som bor i dem.
Men säger inte Bibeln att vi ska döda de omoraliska?
På flera ställen i evangelierna når Jesus ut till de sexuellt omoraliska.
Synderskan i Lukas 7, kvinnan vid brunnen i Johannes 4 med flera...
Men Jesus förhåller sig till dem som till tullindrivarna.
Han säger inte till dem att deras synd inte spelar roll.
Nej, den spelar så stor roll att de riskerar utestängning från Hans rike.
Därför ägnar Han tid åt dem.
Så när vi läser den kända berättelsen om äktenskapsbryterskan -
som tas på bar gärning i Johannes 8, betonas just detta.
Ja, Jesus säger åt folk att inte stena henne, för gör de det -
stänger de varje möjlighet för henne att ångra sig.
Det finns nåt i detta liv som är allvarligare än dödsstraff: -
Att bli utestängd från Guds rike för evigt.
Vår kultur säger att man föds som gay och inte kan förändras -
men det är inte sant. Många, många har upplevt en radikal förändring -
och den som har oönskade homosexuella dragningar -
bör ges den möjligheten och det hoppet.
Självklart kan man förändras! Där är helgelseprocessen.
Fanns ingen äkta förändring vore vi bara produkter av vår bakgrund.
Men vi är nya skapelser i Kristus!
Han räddar syndare men bryter syndens makt.
Frälsningen är inte bara att få förlåtelse för sina synder -
så man slipper ta syndens straff.
Det innebär också att syndens makt bryts.
Det viktigaste att förstå är att Gud vill ha dig.
Du kan inte förändra den du är, men Gud kan!
Jag blev en ny skapelse i Kristus. Det måste jag tro!
Sluta försöka göra om dig till heterosexuell.
Sträva efter att bli mer och mer lik Jesus -
i helighet och renhet i tanke, ord och liv och låt allt flöda ur det.
Gud säger: "Kom, låt oss tala med varandra.
Om dina synder än är blodröda, så ska du bli vit som snö."
Vad har vi då lärt oss av vår terapeut, vår apologet, -
vår pastor och vår bibelforskare?
1. Det finns inga vetenskapliga bevis för att nån föds gay.
2. Homosexuell förvirring beror ofta på sår i själen -
moraliskt, utvecklingsmässigt eller båda.
3. Den yttre glädje som homosexuella ibland visar -
maskerar ofta en djup brustenhet som visar sig i medicinsk statistik -
med omfattande promiskuitet, otrohet, drogmissbruk, depression, självmord, -
våld i hemmet och dödliga sjuk- domar knutna till gay-livsstilen.
4. Inte bara den enkla anatomin vittnar om Skaparens unika design.
Han har även gett oss ett skrivet vittnesbörd -
om denna design på Bibelns blad.
Där lär Gud att sexuell förening endast får ske inom ett förbund -
som innebär livslångt, hetero- sexuellt, monogamt äktenskap.
Varje avvikelse från den modellen fördöms entydigt.
5. På grund av vår inneboende oförmåga att hålla Hans morallag -
kom Gud till jorden i Jesus Kristus för att bära vårt straff för synden.
Den som ångrar sin synd och följer Honom -
får denna förlåtelse och gåvan den Helige Ande, -
som ger oss kraft att leva i lydnad för Guds moralprinciper.
Gud bryter både syndens straff och syndens kraft, -
och om människan vill helar Han de trasiga ställen -
som gör henne sårbar för en sån livsstil. När de ställena helas -
i en nära gemenskap med Gud förlorar varje syndig dragning -
undan för undan sin makt och lockelse.
Ja, förändring är möjlig, förkunnar inte bara ett vittne för 2000 år sen-
i Bibeln. Det vittnar fortfarande tusentals f.d. homosexuella om.
Så låt oss höra dem. Men först ska dr Julie Hamilton lotsa oss -
igenom några av de vanligaste orsakerna till manlig homosexualitet.
Forskning har visat att man inte bara föds homosexuell.
Vi vet också att man inte väljer vem man dras till.
- För mig var det en känsla av distans i förhållandet till min far -
och en motvilja mot honom parad med ett starkt band till min mor.
En faktor som spelar in för vissa som orienteras homosexuellt -
är en pojkes upplevelse av sin egen manlighet -
och en flickas av sin kvinnlighet.
- Jag drogs till manlighet, för det var nåt jag själv saknade.
Jag längtade efter att knyta an till vad jag såg -
som en stark, sund manlighet.
- Jag ville vara som de männen och drogs till deras manlighet.
Han suger i sig kvinnlighet i ett skede då han behöver manlig påverkan.
- Jag påverkades starkt feminint genom min mor och min syster -
vilket gjorde mig osäker på vem jag var som liten pojke.
Om han känner eller upplever sig förkastad -
längtar han ändå efter relationen men slutar försöka.
Det kallas defensiv avskärmning: -
"Förkastar du mig, förkastar jag dig."
- När han slog mig minns jag att jag tänkte: -
"Du är inte min pappa. Du älskar mig inte.
Jag är inte din son. Jag älskar dig inte."
Förkastad reser han en mur mot pappan och det han står för, -
dvs. manlighet, men innerst inne längtar han efter pappas kärlek.
För att hans sätt mot mig inte skulle göra så ont -
måste jag låtsas att han inte var min far, att nån annan gjorde detta.
Jag skilde mitt jag från min far.
När han sen börjar skolan som fem-sexåring får han ofta svårt -
att knyta an till andra pojkar. Endera trivs han bättre med flickor -
för det är nåt välbekant, och är osäker tillsammans med pojkar, -
eller han har fått vissa feminina drag och blir utstött av andra pojkar.
- Jag blev väldigt mobbad i skolan av mina kamrater.
De stötte ut och retade mig.
- De kallade mig "mes" och "tjej" -
och jag fick inte leka med de andra pojkarna.
- De kallade mig bög och homosexuell och mes, -
och istället för att protestera, varför inte bara vara sån?
- När jag var 14-15 sa de: "Frank, du är homosexuell."
Jag sa: "Pastor, jag vet inte vad det betyder."
Han sa att Gud hade gjort mig gay -
och att det var en särskild välsignelse att vara det.
- Jag var väldigt feminin, umgicks med flickor, lekte inte med pojkar.
Stämplades som homosexuell innan jag visste vad det var.
- När jag var 16 valde han ut en man i kyrkan till min älskare.
- I 5:an-6:an började vi experimentera med varann.
Det tillfredsställde och satte igång nåt, som egentligen kändes skamligt.
I skolan började folk plötsligt anklaga mig för att vara homosexuell.
Jag blev förfärad! Jag hade aldrig sett mig som en sån.
- En nyckelfigur var vår bekant som liknade Marilyn Monroe, -
en väldigt kurvig, vacker blondin.
När hon hälsade på brukade hon retas med mig om flickvänner.
Eftersom hon liknade Marilyn Monroe och var så snygg...
Att bli förödmjukad av en sån person väckte en fruktan inom mig att en -
sexuellt mogen kvinna skulle förödmjuka mig.
- Jag kände mig tryggare med kvinnor, umgicks gärna med flickor -
och alla vänner var flickor.
Jag hade ingen som kunde hjälpa mig att navigera i männens värld.
Han iakttar pojkarna och vill knyta an till och bli vän med dem -
men kan oftast inte.
Så under de viktiga åren tar han in mer kvinnlighet.
- Det fanns många starka kvinnor och väldigt få män i mitt liv.
Kvinnor tycktes fatta besluten, få saker gjorda, styra ekonomin -
så jag såg ingen fördel med att vara man.
Eftersom jag dessutom var ett emotionellt och konstnärligt barn -
uppfyllde jag inte förväntningarna på pojkar.
När han väl kommer upp i puberteten blir han inte förälskad i flickor.
Dem känner han redan till. Det mystiska och unika är pojkar.
Så den obesvarade längtan efter manlig kärlek blir nu sexualiserad.
- När jag kom upp i puberteten blev min längtan efter nära och intensiv -
gemenskap med andra småkillar sexualiserad.
Många tonåringar som kämpar med detta i hemlighet känner hopplöshet.
De tror att de föddes såna, de tvekar att prata om det.
Nej, du föddes inte sån och förändring är möjlig!
- Jag växte upp utan en far tills jag var 4 och litade inte på män.
Mellan 1,5 och 4 år inträffar den s.k. könsidentitetsfasen.
Sakta och omedvetet börjar de frigöra sig från bandet till mamman -
och börjar knyta an till pappan.
Genom att umgås med sonen och verbalt bekräfta honom -
ingjuter pappan undan för undan hos sonen en känsla av manlighet -
och vad "pojke" innebär.
- Min pappa fanns inte där, så jag kände mig ensam -
och alltmer underlägsen.
- Jag hörde aldrig min far säga: "Jag älskar dig, du är min fina son."
Minns inte att han kramade mig men det gjorde han säkert.
Många pojkar växer upp med en ensam mamma utan att bli gay -
så det handlar om en fadersgestalt, en förebild att känna band till.
- Jag uppfattade att min far inte fanns där för mig, inte brydde sig om mig -
och inte älskade mig. - Uppfattningen betyder allt.
Det viktiga är inte vad som händer oss, utan hur vi upplever det.
Jag känner många underbara, kärleksfulla föräldrar -
vars barn trots det inte kände sig älskat.
- Då föräldrarna skildes då jag var 7 kände jag redan distans till min far-
och en känsla av att han tyckte mer om min pojkaktigare storebror.
Ofta är de känsligare, smarta och mer lyhörda, på gränsen till analytiska.
De iakttar noga allt som händer, tar in det, -
ibland mer än vad som avsetts, och läser mellan raderna.
- Jag å andra sidan var väldigt känslig och kände mig helt oälskad.
- Jag var den känslomässige, känslige konstnärlige, intuitive ynglingen -
och min far var boxare i flottan. Jag tog avstånd från honom.
Antingen känner de att de inte har en far -
eller så känns fadern inte trygg eller välkomnande.
Men det kan som sagt bara kännas så.
Jag vet fäder som älskade sina barn men kanske lät högt när de blev arga.
För en känslig 2-årig pojke kan en upprörd, högljudd man -
kännas skrämmande. Tryggare då att stanna nära mamma -
än att knyta an till en far som upplevs skrämmande och ovälkomnande.
- Männens värld kändes skrämmande, okänd och lite otrygg.
Jag visste inte mycket, min far är tystlåten.
- Min dragning till samma kön var ett försök att frigöra mig från mor, -
för min far hade inte dragit mig till sig -
så jag kunde identifiera mig med honom.
Förkastelsen kan förmedlas omed- vetet om en far för att hjälpa sin son -
att bli man t.ex. säger: "Du är inte tuff nog, du är en mes, en morsgris."
Sånt kan få en liten pojke att backa, att inte vilja knyta an till pappan -
och känna att han inte har vad som krävs.
- I 4-årsåldern blev jag rädd på natten och sprang in till dem -
och bad honom att få sova hos honom och mamma.
Han blev arg och sa: "Försvinn, din mes, tillbaka till din säng!"
Det blev nåt som bidrog till mitt avståndstagande från min far -
som en skrämmande person.
Innan vi kan dras till det motsatta könet behöver vi förstå -
och känna oss tillfreds med vårt eget kön och vem vi är.
Småpojkar behöver tid på sig att knyta an till andra pojkar -
innan de kan dras till flickor.
- Så mycket av identifieringen med det egna könet sker i leken -
och i att knyta an till andra pojkar - "gruppanknytning".
Hos pojkarna söker han sin identitet som man och undrar: -
"Passar jag in i deras grupp, ska de acceptera mig?"
- Det där extrasteget in i grupp- anknytningen funkade inte för mig -
förrän jag började leva som gay.
- Jag började iaktta de framgångsrika killarna på skolan.
Iaktta dem och undra: "Vad gör dem så framgångsrika?
Varför är de så populära?"
Jag försökte härma deras sätt att klä sig, kamma håret, -
hur de gick och pratade. Sökandet övergick i avund -
för förr eller senare inser man att -
"en sån där lång och atletisk quarterback blir jag aldrig".
Som ung tonåring började jag känna en dragning till andra killar -
men för mig var det inget sexuellt.
- Det oskuldsfulla sökandet efter att likna en annan övergår ofta i avund -
för de har nåt du aldrig kommer att få.
Och det blir avgudadyrkan.
- När en pojke visade intresse kunde det börja väldigt naturligt -
men till slut blev det som en mindre besatthet.
- Jag tänkte att jag var gay men vågade inget säga till nån.
- Det är väldigt lätt att tolka dragningen man känner -
till andra killar för att bli hel som nåt sexuellt -
och så säger man till sig själv: "Åh nej, jag måste vara gay!"
Kvinnliga orsaker
Kvinnors utveckling är mer komplex, flera vägar kan leda till lesbianism.
En väg liknar männens, som jag förklarade förut -
då flickan knyter an till pappa istället för mamma.
Knyter an till pojkar och påverkas mest av det manliga -
men söker kvinnlig bekräftelse och det kvinnliga bandet.
- Min första mening var: "Jag önskar jag var pojke."
Som liten bad jag varje kväll Gud göra mig till pojke.
På morgonen sprang jag till spegeln för att kolla.
- Min far var byggjobbare så jag var alltid ute med honom med verktyg -
och lekte alltid med pojkarna och gjorde aldrig nåt flickaktigt.
- Min mamma var kemist och arbetade långa dagar, -
så jag hade inget känslo- mässigt band till henne.
Hon rörde aldrig mitt hår, kysste mig eller sa att hon älskade mig.
Vissa flickor kan ha skilts från sin mamma. Redan i spädbarnsåldern -
kanske mamman inte förmådde knyta an p.g.a. nån slags depression.
Kanske mor eller barn låg på sjukhus och skildes åt.
Även om hon sen får en relation med modern eller andra flickor -
skapar denna brytning ett tomrum och lesbianismen blir sökandet -
efter den moderskärleken. - Jag låg två månader i kuvös -
utan att mina föräldrar fick röra mig medan jag kämpade med andningen.
Jag blev extra känslig för allt som antydde övergivenhet, -
förkastelse och att bli lämnad.
- Det var nog den första förkastelsen då jag miste min mor -
och min far lämnade bort mig -
som öppnade dörren för min känsla av att vara annorlunda och utanför -
jämfört med mina jämnåriga.
- Min far brottades med saker som sexmissbruk -
och tog hem sånt jag inte borde ha sett.
Men främst var det hans syn på min mor och andra kvinnor som sexobjekt.
Jag förträngde varje tecken på att jag var flicka -
och skapade ett pojk-jag.
Vissa flickor som söker sin identitet kan ha vissa bidragande faktorer -
eller kallar sig bisexuella för att experimentera.
Men experimenterandet kan odla en aptit som leder in på en livsväg.
- I första ring blev jag vän med en flicka som var med i ett band -
och vi inledde en sexuell relation när jag var 15.
- När jag kysste den här flickan blev det som ett gift.
Jag skulle säga att en demonisk ande frigjordes i min kropp -
vilket sådde fröet som gav ett allt starkare sug och tankar på kvinnor.
En annan kvinnlig faktor är s.k. känslomässig bindning.
De kanske har blivit sårade eller svikna av män -
eller ha andra tomrum de försöker fylla och ger sig in i -
en vänskapsrelation med en annan kvinna som blir osund.
De förväntar sig att den andra ska fylla precis alla behov.
- Jag planerade inte att bli lesbisk. Det snarare smög sig på mig -
och jag kunde inte sluta tänka på henne.
- Det handlar inte så mycket om sex som folk gärna vill tro.
Det är mer ett känslomässigt band.
- Jag minns att jag såg min hand på hennes axel och tänkte: -
"Jag kan se min själ lämna min kropp och gå in i henne -
och det känns så vackert!"
- En gång kom polisen hem. Jag var på toa och hörde dem -
be henne att ange mig. "Vi vet att hon är här."
Hon nekade och då sa polisen: "Jag vet att ni är lesbiska, -
och de är de svåraste att knäcka för att få dem att ange varann."
Det bandet mellan lesbianer är som att det är "vi mot världen".
-Jag hade svårt att identifiera mig med och knyta an till mamma som barn.
Vår kontakt kunde inte ge näring åt den jag var.
Ett barn och en förälder av samma kön lägger grunden för existensen, -
för en känsla för vem man är. Brister den kontakten med mamma -
förlorar jag den redan från början.
Sen i puberteten är det pappans roll att "locka fram dig" som kvinna -
och säga: "Så här är det att vara olik mig."
Att få bli en vacker blomma uppskattad av männen.
Inget av det fick jag. Så jag var på jakt efter mig själv, -
efter helhet. Min käresta på hög- stadiet stod för mycket av det jag -
tyckte var fantastiskt hos en människa. Sån ville jag också bli!
Jag sökte mig själv i henne.
- Ibland tänkte hon nåt och jag sa det -
eller hon började på en mening och jag avslutade den.
Så sammanvävda hade vi blivit.
Det var inte från Gud utan från helvetet, men sån var vår relation.
Vi hade blivit ett men sammanvävda av djävulen.
Övergrepp
Andra saker kan leda en flicka in i lesbianism.
Sexuella övergrepp t.ex. kan göra henne sexuellt förvirrad.
Sexuella övergrepp kan leda även pojkar in i homosexualitet.
Tidig exponering för pornografi och erfarenheter kan förvirra ett barn -
i dess orientering.
- I 4:e klass var jag på en födelse- dagsfest och våldtogs av flera män.
- Mina tidigaste minnen av sår i själen på grund av sex -
berodde på att en vän till familjen förgrep sig på mig som 6-åring.
- Som 13-åring blev jag tydligen måltavla för en äldre pojke i kyrkan.
Han förgrep sig på mig sexuellt i flera år.
- Mycket vänligt drog han mig till sig in i en tillit -
och in i ett tänkande att han gjorde detta därför att han älskade mig.
Jag fick en förvriden uppfattning om vem jag var som liten pojke.
- När den pojken känner denna oerhörda njutning för första gången -
utsår det en otrolig eufori i hans hjärna.
Och så drar han slutsatsen att "jag måste vara homosexuell".
- Jag avskydde när han rörde mig men kom till en punkt då jag nästan -
ville att han gjorde det. Jag kände mig kluven.
- Jag blev utnyttjad som barn, vilket ledde mig vidare till droger & sprit.
- Under övergreppen tänkte jag: "Jag får åtminstone lite uppmärksamhet."
- Han sa till mig: "Detta händer dig därför att du själv ville det."
Det blir så traumatiskt för offret när dessa ord sjunker in.
- Jag utsattes för övergrepp som barn av en familjemedlem -
och det pågick i åratal.
- Övergreppen mot mig började när jag var fem eller sex år -
och jag berättade egentligen aldrig för nån.
Sen började det med äldre kompisar.
Jag kände mig maktlös, trodde det var normalt.
- De tror att det är naturligt, men det definierar ingen -
då det sker genom olämplig beröring.
- Jag trodde felet var mitt.
- Ni förstår säkert att jag blev förvirrad över vem jag var.
- När jag var 4 år förgrep sig en tonåring sexuellt på mig.
- Det började med tankar som "detta kanske är okej, vi testar" -
tills jag började gilla det.
- Jag kände mig liksom ansvarig och den äldre pojken hade pornografi.
- Pornografin blev faktiskt handtagen till dörrarna som öppnades.
Alla var nyfikna, vi tittade på bilderna och "varför inte testa?
Vi har inga tjejer men killar."
- Jag var bara 8, men scoutledaren lovade att skydda mig -
mot de andra pojkarna, vilket förstås innebar att vara mycket i hans tält.
- Några av mina tidigaste minnen är -
att jag höll på sexuellt med andra pojkar i förskolan -
och i lågstadiet.
- Jag började inse att han drog åt nätet...
...och hur härligt det kändes!
Som nåt min pappa borde göra.
- En sak jag lärde mig var att närhet till en kille leder till sex -
och det ville jag inte.
- Det urartade snart till en riktigt våldsam situation under en hajk, -
men det som hände efteråt var värre.
- Jag bad gång på gång om förlåtelse och kände stark skuld och skam -
över dessa upplevelser.
- Hemma igen berättade jag för min bror, som älskade sin scoutledare -
och skämdes för sin lillebror, slog till mig så hårt han bara kunde, -
en smärta jag aldrig har glömt, och sa: "Säg aldrig så mer!"
Min mor sa: "Det är inte snällt att hitta på saker om folk."
Så under en tid var jag helt tyst.
- Det var särskilt två flickor på högstadiet som hade en relation -
men en av dem flörtade även med mig vilket förstås gjorde mig förvirrad.
- När jag var tio började jag och en äldre scoutkompis "leka", -
vilket ledde till en sexuell relation.
- Hon höll t.ex. min hand i smyg på bio.
Dubbla budskap, och jag började ifrågasätta min identitet.
- Jag började med film tidigt och var en av "SpaghettiOs"-ungarna.
Mina föräldrar skildes när jag bara var två.
- Jag kände ömheten och beröringen från en annan kvinna -
och det var nästan mer än jag kunde hantera.
Det väckte förvisso begär som inte borde ha väckts.
- Min pappa var ute ur bilden och min mamma träffade olika män.
Vi såg henne vara ihop med olika män.
- Som 16-åring jobbade jag på köp- centret hemma och måste in på toa -
där en kille ville röra vid mig. Jag blev rädd och sprang ut -
men fröet var sått: "Varför gjorde han så?
Jag är nog annorlunda, varför tillät han sig det annars?"
- Hon lät folk passa oss, och några av dem förgrep sig på mig.
- Vid 15 insåg jag att det som hänt inte var rätt, att det var övergrepp.
Att sex med nån av samma kön inte var Guds vilja.
- Snart gick jag in dit igen, och tyvärr var en annan där då.
Jag lät honom utföra sexuella handlingar med mig -
och plötsligt blev det nästan varje vecka.
- Jag kände mig utsatt och rädd. Att vara flicka blev nåt farligt -
och från en dag till en annan blev jag pojkflicka.
- Jag gick i 7:an när jag blev utnyttjad.
Hade alltid haft bra betyg, men året därpå i 8:an blev jag underkänd.
- Då blev min relativt friska värld knäckt på mitten -
och en ny flicka trädde fram som var väldigt trasig.
- Det var övergreppet som ändrade min livsbana.
Det dödade mitt rätta jag.
Diverse orsaker
- Jag märkte det först som 8-åring.
Jag längtade efter att bli sedd och bekräftad av mina killkompisar.
Bli utvald. Efter sexlekar med några lekkamrater -
blev den längtan erotisk.
- En gång jagade jag en kompis på lekplatsen, -
och i samma ögonblick som jag fick fatt honom kände jag nåt för honom -
när jag höll fast honom. Det kändes både skrämmande och bra.
- När jag bara var 9 sov jag över hos en kompis -
som uppmuntrade mig att göra vissa saker med honom -
som jag visste att jag inte borde göra.
Det stal min oskuldsfullhet och väckte en nyfikenhet -
som aldrig gick över.
- I 13-årsåldern kände jag en dragning till mitt eget kön -
och kunde inte styra mina känslor. Det brann ett begär inom mig -
och tyvärr började jag tro att jag var född gay.
- Steget in i homosexualiteten tog jag som 17-åring -
när jag sov över hos en vän. Det sexuella mötet bara hände.
Det var som: "Åh, detta är vad jag har saknat!"
- Min egen familj misshandlade mig verbalt -
så jag sökte vilken sorts ömhet som helst.
- Jag ville bara döva smärtan och fly verkligheten en stund.
Och i den processen gav jag mig själv känslomässigt och sexuellt -
till män och kvinnor för att hitta nån som ville älska och bekräfta mig.
- Mitt pornografiska intresse vred sig mot männen på bilderna.
Vad skulle jag göra med det? - I 10-årsåldern hittade jag porr -
och ser det nu som "den perfekta stormen".
Jag var förkastad av pappa och hade svårt att frigöra mig från mamma -
och här kom all denna porr.
- Jag ville vara som och vara med killarna på bilderna -
och ha sex med dem. - Jag såg på bilderna och tänkte: -
"Så kommer jag aldrig att se ut. Jag duger inte."
- Vid 14 sökte jag psykologhjälp och de uppmuntrade mig att leva som gay.
- Jag gick till en kristen själavårdare och berättade allt.
Han sa: "Be över denna vers så bör det försvinna."
- Om jag bad ihärdigt nog och gjorde rätt så skulle det försvinna.
- Jag trodde jag var fast för alltid och lika gärna kunde acceptera det.
- Till slut kände jag mig förkastad av Gud, för jag hade bett Honom -
hela mig: "Herre, jag vill inte ha det här längre" men inget hände.
Jag drogs fortfarande till attraktiva män omkring mig.
- Jag ville inte vara gay. Jag ville inte ha det.
Även om en del lesbiska personer, särskilt de som sårats av män, -
öppet förklarat att de valt att vara gay -
väljer flertalet homosexuella inte att dras till samma kön.
Som vi har hört är denna dragning resultatet av en komplex samverkan -
mellan erfarenhet, miljö och individens unika personlighet, -
temperament och verklighetsuppfattning.
Men när sexuell erfarenhet förstärks av diverse njutningar -
kan det hela bli långt mer komplicerat.
Lägg därtill de moraliska följderna av Romarbrevet 1 som inverkar -
när en ung människa börjar ta ansvar.
Och det är lätt att förstå hur saker kan bli värre innan de blir bättre.
- Jag valde att bli lesbisk. Jag minns dan då jag gjorde det.
Bedrägeriet bara tog över. Jag kunde inte längre se.
- Som 14-15-åring blev jag väldigt lössläppt med både män och kvinnor.
- Jag flyttade till Detroit och blev hard core-punkare -
och strippa. Det var en tom värld.
- Vid 15-16 var jag djupt sjunken i alkohol, droger och festande, -
hade sex och sex mot betalning och mot tjänster.
- Så fort jag kom in på baren kände jag mig hemma.
- Jag fick kontakt med en kvinna som jag sen var ihop med i närmare 15 år.
- Jag hade många misslyckade relationer, engångsligg -
och 3,5-årsrelationer.
- Jag var djupt inne i den homosexuella livsstilen -
i min längtan efter att bli önskad, accepterad och omhuldad av andra.
- Jag besökte gay-barer och porr- butiker, för mitt porrberoende växte.
- Efter varje homosexerfarenhet kände jag mig tom, lurad, äcklig -
och utnyttjad, som om jag hade sålt mig själv.
- Jag beslöt mig för att vara homo- sexuell, strunt i vad andra tyckte, -
för jag hade bett om hjälp men ingen hjälpte mig, inte ens Gud.
- Jag hittade folk på nätet som var ute efter samma sak -
och hade pågående anonyma kontakter med dem.
- Mitt liv gick ut på att finna kärlek och bekräftelse.
- Jag var 16 när jag gick på gay-bar första gången.
De gillade mig. Jag var ung och lättutnyttjad.
Droger och sprit, jag var full varje kväll.
- Jag var 15 på min första gay-bar.
De släppte in minderåriga, både killar och tjejer, -
som en service till gästerna.
- De var fadersgestalter, och jag behövde bli kramad av en äldre man -
och höra att jag var fin. Jag var som en svamp.
- Alla dessa män, ända från min barndom...
Alla dessa män...ville ha mig till nåt som var mörkt. Utnyttja mig.
Ge dem njutning.
- Jag var ofta hemlös och sålde mig för att ha råd med mitt drogmissbruk.
Jag våldtogs på gatorna, blev misshandlad, knivhuggen -
och överdoserade 3 gånger.
- Jag var prostituerad i 2 år av mitt liv.
Jag var ute och sökte efter kärlek, för sa min pappa inte att han -
älskade mig och folk inte accepterade mig -
fick jag väl hitta godkännandet i ett engångsligg.
För han skulle säga att jag var vacker och accepterad... -
...i en timme, och sen var det slut. Sen var det slut.
Och där stod jag med min tomhet och längtan.
- En kille tog mig med till min första gay-bar.
- Som 16-åring slungades jag ut i barvärlden.
- Äntligen var jag bland folk som förstod mig och som var som jag.
Ingen dömde mig. Detta var livets mening: -
Att vara glad, dansa, njuta av musiken och vara sig själv.
- Vid 18-19 var jag på en gay-bar och den här mannen tog hem mig.
Han drog fram en kniv och sa: "Nu ska du göra precis som jag vill."
Sen våldtog han mig i flera timmar, om och om igen.
- Jag kände mig på exakt rätt ställe.
- När han var klar kröp jag ihop i min säng och tänkte: -
"En sån mörk plats av skam och hat."
- Jag började göra sånt jag aldrig hade trott jag skulle göra.
- Jag höll till på nattklubben 24/7, från 23 till 10.
Jag var helt inne i gay-livsstilen och satsade på den.
Köpte ett hus och bodde där med nån i 12 år med hund -
och vi skulle ha barn och hela paketet.
- När ljuset släcktes och festen och sexet var slut -
fanns den där hemska, tomma ensamheten kvar i mitt hjärta -
som inga klubbar eller sexpartners kunde fylla.
Det var som att jaga ett spöke.
- En gång på ett gay-disco stod några äldre gay-män vid baren.
Ingen ville ha dem, de hade blivit för gamla och fula.
Och jag tänkte för mig själv: "Det där är jag om 40 år -
om jag fortsätter så här. Då är jag som de vilsna, ensamma -
gamla männen som dricker sig asfulla varje kväll.
All framgång och rikedom och allt smicker de fick som unga och vackra -
är borta, och nu inser de att de aldrig varit älskade."
- Man måste inte vara kvantfysiker för att inse att en annan man -
faktiskt inte kan fylla behovet. Det insåg jag nog tidigt.
På ett sätt var jag realist, men jag hade inte upplevt andra alternativ, -
så i mitt mörker tänkte jag nog att det fanns antagligen inga.
- Jag deltog i orgier, offentligt sex och mycket annat förnedrande -
som jag förstås skäms väldigt över nu.
Men så var det livet som jag såg och deltog i, och ärligt talat: -
Som alla andra runt mig också deltog i. Det var ingen skillnad.
- Jag hade kokain här, en grogg där, snortade pulvret -
och grät och ropade: "Gud, ta det här kokainet från mig!
Befria mig från spriten och kvinnorna!"
Jag grät, tog mer kokain och gick tillbaka till klubben -
och gjorde om samma sak gång på gång.
Men varje dag sökte jag Gud: "Käre Gud, hjälp mig! Bara Du kan göra det!
Snälla, hör mig! Bryt mina kedjor!"
- Jag hade inte bara sex med folk som sa att de redan hade en relation.
Jag sökte upp dem, och ingen av de jag mötte sa att de redan hade -
en partner och inte ville vara otrogna.
- Alla i gay-världen accepterar dig precis som du är och jag kände mig -
som en stjärna. "Miriam är här!"
Det blev som en kick att komma till klubben och alla gay-människor.
Jag hade kommit mig upp! Men jag hade bara kommit fram till helvetet.
När jag kom till college kände jag att min rumskompis var den -
som jag på allvar skulle bli kär i. Han skulle göra mig hel.
- Vi blev mycket nära vänner. Båda var troende och -
stod till svars inför varandra.
- Vi var båda homosexuella och utnyttjade det hos varann.
Vi nästan tog död på varann, för som kristna anklagade vi varann för synd.
- Känslomässig, verbal och till slut fysisk misshandel.
- Ju närmare jag kom min gay- professor och andra gay-studenter, -
desto mer kände jag tillhörighet och en gruppanknytning -
som jag aldrig upplevt förut i hela mitt liv.
Aldrig varit pojke bland pojkar och nu var jag en i gänget!
- Till slut köpte jag lögnen att det inte fanns plats -
i heterovärlden för mig som känslig, konstnärlig man -
men däremot i den homosexuella.
- Vissa relationer var varma och närande.
Särskilt mellan två äldre gay-män som var kära. De sa till mig: -
"Låt dig inte sugas in i gay-världen.
En grabb som du blir utnyttjad sexuellt och sen utspottad."
Deras lösning var att skaffa sig ett yrke, hitta en partner, -
ha ett öppet äktenskap med sexkompisar vid sidan om...
- Herren sa väldigt tydligt att jag hade ett val: -
Antingen kunde jag välja Hans väg för mig -
eller så skulle Han överlämna mig åt det jag sökte.
Livets eller dödens väg.
- Doktorn kom in och sa: "Du har inte bara hiv, utan fullt utvecklad aids."
- På 1980-talet utbröt opportunistiska infektioner bland gay-folk.
På en bar hade fem ur personalen blivit svårt sjuka på en enda vecka.
De blev inlagda och dog inom 4-5 månader.
- Jag tjänstgjorde i flottan i 2 år och där var jag fri att ta för mig.
Efter de 2 åren fick jag veta att jag var hiv-positiv.
- Jag fick 12 symtom av vad man trodde var opportunistisk infektion.
Då såg jag Herren i en syn men visste inte att det var Han.
Men när jag sa "hjälp" lystes hela Han upp bakifrån -
och jag hörde i min ande: "Jag vill hela dig som person -
och inte bara din sexualitet. Välj!"
- Jag ropade till Gud och sa: "Gud, ta hem mig. Ta hem mig, -
för detta klarar jag inte."
- Jag blev arg, trotsig och konfonter- ade mina föräldrar för första gången.
De visste fortfarande inget. Jag berättade att jag var gay -
och hiv-positiv. "Vad tycker ni om mig nu?"
- Jag valde självklart Herren, och sen lade jag händerna på mig själv -
för att bli helad. - De omslöt mig i kärlek, -
särskilt min pappa, som inte kunde hjälpa mig nog.
Men framförallt återupprättade Gud min tro på Hans kärlek till mig.
- Under halvåret efter det försvann alla mina symtom.
- I det skedet överlät jag mitt liv på nytt åt Herren och sa: -
"Gud, jag vet inte om jag vare sig kan eller vill sluta med detta -
men Du är verklig nog för att jag ska ge Dig en chans att -
visa mig den bättre vägen."
- En förälskelse växte fram till den här killen och vi blev tillsammans.
Som 19-åring flyttade jag hemifrån och hem till honom.
- I hela mitt liv hade jag stämplats utifrån det yttre -
och andras syn på manlighet och kommit till korta.
Det gjorde ont och sårade, men hör man nåt ofta börjar man tro på det.
- På alla områden där jag kände mig svag eller utanför, -
var han allt det. Min självkänsla var beroende av hans behandling av mig.
- Två år senare gifte jag mig med Lisa och var inte aktiv med män då.
En del av mig trodde att det kanske var över.
- Relationen varade i nästan 18 år. Jag blev extremt bunden vid honom.
- Jag skapade det bäst fungerande dubbelliv man kan föreställa sig.
- Det är svårt att vidmakthålla en relation när båda har samma brister -
och man hoppas att partnern ska läka tomrummet.
- Jag började passa på där det fanns, på biblioteket eller på en rastplats.
- Jag blev alltmer promiskuös, aktiv och militant.
Men båda visste att Gud gjorde nåt i våra liv -
så jag sa adjö till sambon.
- Jag blev till slut beredd att äventyra allt.
Så snart jag backade in med bilen körde tre andra in framför -
och poliserna hoppade ur sina fordon och sa: -
"Ni är gripen för att ha föreslagit en osedlig handling."
- I 25 år levde jag ett aktivt liv som gay i San Francisco.
Vid 43 års ålder hade gay-livet fortfarande inte funkat för mig.
Det var bara kortvariga relationer då andra stack, ibland med min plånbok.
Det var inte alls det underbara liv som pastorn hade lovat mig.
- Jag ser tillbaka på hur djävulen lurade mig och tusentals andra -
att tro att vi skulle bli lyckliga. Det var lögnen - ett lyckligt liv.
Ett "gay" (glatt), stolt och lyckligt liv. Inget av det stämmer.
Samma berättelse upprepas av många som upptäckt att gay-livet -
inte lever upp till alla löften. Förr eller senare inser de -
att det som de söker inte kan finnas i homolivsstilen.
De känner sig fångade, ensamma och uppgivna.
- Jag var ensam och djupt deprimerad.
Jag stod på Golden Gate-bron, två-tre gånger vissa dagar -
och tänkte: "En dag snart ska jag stanna mitt på bron och hoppa."
Då hörde jag följande ord i mitt huvud: -
"Om du är beredd att ta ditt liv, kan du ge det till Mig?"
Jag tänkte: "Det måste vara Gud." Jag hade känt Herren som ung, -
och nu sa Gud: "Jag vill ha tillbaka dig."
Jag tänkte: "Hela mitt liv är en fullständig katastrof -
och det kan knappast bli värre med Gud. Vill Han ha mig, så får Han."
- Jag gav mig ut på en resa för att ta reda på: -
"Herre, om Du inte vill att jag gör detta, så visa mig nåt annat."
- "Gud, Du får en enda chans till, för Du fick en för många år sen -
och då hände inget, men Du får en chans till, på Ditt sätt."
- Jag missbrukade och var själv- mordsbenägen, hade redan försökt.
När jag var 16 hade vi en granne som var troende. En dag sa hon -
att Herren lagt på hennes hjärta att gå och hämta mig.
Han hade sagt till henne att gå och bjuda med mig till kyrkan.
- En lågmäld stämma trängde in i min tanke och mitt hjärta: -
"Anne, du finner inte det du söker här."
- När jag kom in blev alla tonåringar rädda och sprang ut ur rummet.
Och jag förstod dem, för jag kom in i regnbågsponcho, platåskor -
och utsvängda brallor. Jättelöjligt!
Men jag hade inget annat att komma med utom det jag gick igenom -
och den jag var just då.
- Jag började be och bad Gud visa sig för mig.
- Jag hade alltid velat bli accepterad av männen omkring mig -
men var inte beredd att förändras, för jag tänkte: "Jag är gay, -
vad ska jag annars göra?"
- Jag bad konkret att inga lögner skulle komma till mig, utan att -
bara det sanna och äkta svaret skulle lysa igenom.
- Jag måste fråga mig själv: "Vad har jag för hopp? Finns det nåt?"
Då förstod jag att jag skulle ropa till Herren.
- "Hoppas Du inte är de kristnas Gud, utan buddhist eller vad som helst.
Muslim - vad som helst utom de kristnas Gud."
För jag visste inget om de andras homosex-syn -
så jag kanske kunde ha det kvar!
Men det var inte okej enligt kristen tro.
- Kunde Han skicka nån till att knacka på min dörr -
när jag inte ville leva längre...
...så insåg jag att Han fanns. Men ville Han ha mig?
Jag ville veta att Han ville det och älskade mig tillräckligt mycket -
för att vandra med mig genom förvirringen, genom smärtan -
och annat som jag trott på så länge men som bara var lögner.
Jag visste inte att det var lögner. Jag trodde de var sanningen!
Det var sanningen: "Du är homosex- uell, var som en av bland flickorna."
Och jag tänkte: "Men...nej, jag är fortfarande man -
och behöver bejaka det."
- Han placerade mig i skolan bredvid en flicka som jag attraherades av!
Hon hade kort brunt hår och var vänlig mot dem omkring sig.
En av de ovanliga människorna. Många är taggiga och inte omtyckta, -
men där var hon, rar och kärleksfull och jag drogs till henne.
Inte visste jag då att hon var kristen f.d. homosexuell.
- Så många i min närhet fick aids och var döende, -
så jag började ta tag i faktumet att Jesus var mitt enda hopp.
Han började visa mig att jag var värd att älska, att jag var Hans -
och tillhörde Honom. Att Han fanns där och såg allt.
- När jag lärde känna henne märkte jag att hon var hängiven nån.
Han var som en make för henne och det intresserade mig -
även om jag drogs till henne och inte var kristen.
Sen började jag drömma om Jesus.
- Jag levde inte för Gud, var inte frälst. Men jag trodde jag var det.
Jag hade ju bett till Honom!
Men jag levde fortfarande galet, i synd, kvar i baren.
- "Ja, vem är Jesus?"
- Jag förstod att Gud ville komma in i de områdena och befria mig, -
att jag kunde bli fri från detta.
- Gud uppenbarade sig för mig, Hans fysiska närvaro fanns i rummet.
Hans Ande rörde vid mig och öppnade mina andliga ögon så jag såg Honom.
Den Person som var närvarande var så uppenbart mäktig och myndig -
och samtidigt så ömsint och god.
- En man berättade om hur Gud såg på mig och att Fadern älskade mig, -
och jag brast i gråt och tänkte: "Är det sant? Se på mig! Älskar mig?"
- Så fort jag mötte detta väsen insåg jag -
att Han var olik allt annat jag upplevt i livet.
Samtal i huvudet: "Vet Du inte var jag har varit, vad jag har gjort?!
Kära nån, hur kan Du älska mig?"
Jag minns att då kände jag Guds kärlek för allra första gången.
- Jag pratade med pastorn och sa: "Jag är lesbisk och vill vara det.
Men Gud har visat mig detta. Jag vill ha, måste ha det ni har -
Jag ger upp allt bara Han kommer in i mitt liv."
- Jag bölade och grät som jag aldrig gråtit förut.
Jag kände Guds kärlek och sa högt: "Okej, Herre, jag lämnar mig åt Dig."
- Den kvällen kunde jag inte hålla igen. Jag var redo att överlåta allt!
Jesus var pärlan gömd i åkern -
och nu skulle jag sälja det jag ägde, även min synd och suget efter den -
och köpa "Kristi åker" för att få himlens skatt.
- Jag visste att Han talade till mitt hjärta och svarade: -
"Ja, Jag kan befria dig och visa dig att du inte är skapad till att vara -
homosexuell, inte skapad för att syssla med allt du har sysslat med, -
inte skapad till kvinna eller bära klänning."
Men det var tack vare Hans kärlek som jag fick uppleva det.
- Så snart jag bad Honom bli min Herre och Frälsare blev jag så glad!
Allt var inte löst, men glädjen fyllde mitt liv.
- Ingen slog mig i huvudet med Bibeln och krävde en förändring.
Det var för att jag erfor Hans närvaro.
Det blev så klart för mig att jag levde i synd -
och bara visste att jag behövde Honom.
När jag fick uppleva Faderns kärlek så som jag gjorde 1 december 2002 -
så förändrades mitt liv!
- Jag satt i sängen på kvällen, grät mig till sömns och ropade: -
"Gud, jag vill inte vara sån här, inte tänka och känna så här.
Jag vill älska det Du älskar hos mig och hata det Du hatar.
Du hatar ju homosexualitet."
De kom upp på podiet och sa: "Jesus Kristus befriade mig från det.
Jesus befriade mig från drogerna, från pappa-problem, -
från följderna av övergrepp och våld- täkt, från alkoholism, prostitution, -
gruppsex..." Jag satt på rad fyra, -
mitt hjärta bultade och jag sa: "Gud, jag vill ha det!
Kan Du göra det för mig? Jag behöver det Du gjorde för dem!"
- En kväll när jag var full ropade jag till Jesus att Han skulle...
Jag visste inte vem Han var utom Kungars kung och Herrars herre -
och gudarnas Gud. Det hade jag trott på sen jag var liten.
Jag ropade: "Vad som än händer i detta livet, Gud...när det är slut -
vill jag vara i Din kärleksfamn."
- Min familj bad för mig, de hade börjat gå i kyrkan igen.
- Jag hade förlorat t.o.m. min familj och bränt alla broar.
Men när jag var slut räddade Herren mig -
och visade att Han älskar mig trots den jag var.
Han förlät mig allt jag gjort.
- Jag gick in i kyrkan (det tog mig två timmar att samla mod) -
men jag ville veta vem Gud är. Efter mötet kom pastorn och kramade mig.
- Guds acceptans och ovillkorliga kärlek, Hans närvaro över mig -
var som om all världens tyngd lyftes av mig.
Jag hade alltid önskat få en chans till, att kunna göra saker ogjorda.
"Om jag ändå kunde ta tillbaka det där, om det hade varit annorlunda, -
om jag hade blivit född i en annan familj, om jag fick en chans till..."
När Jesus frälste mig fick jag den där andra chansen jag sökte.
Jag fick börja om, jag var rentvådd i blodet, jag fick ovillkorlig kärlek.
- Det var pastorskonferens, och jag gick dit i transvestitkläder -
i smink och allt, och den kvällen gav jag mitt liv till Kristus.
Jag gick fram men sa till Gud: "Jag vet inte om du kan förändra mig -
eller vad Du kan göra i mitt liv, men jag vill veta om Du finns.
Du får ett halvår på Dig, sen går jag tillbaka till det gamla."
- Jag kämpar än med grejor, det är en process, -
men den kärlek som frälste mig den kvällen -
är samma kärlek som burit mig ända hit.
- Gud började dyka upp i mitt liv. I varenda gudstjänst sökte jag Gud.
Allt jag gått igenom, kampen med min far, sökandet efter faderskärlek -
och tröst från människor, jag kom in i porren redan som ung, -
förvirrad sexualidentitet... Jag visste inte vem jag var -
men lät folk stämpla mig och bestämma vem jag var -
och jag försökte passa in.
När jag så mötte Kristus visade Han mig vem jag var -
men också vem jag var i Honom.
- Jag ärar Gud för allt Han gjort i mitt liv och det finns hopp -
för var och en. Gud älskar dig var du än är.
- Borde nån bli utestängd för att han var för långt från Gud -
så vore det jag. Jesus var det bästa som hänt mig, -
allt jag sökte efter. - De sa att när du tar emot Kristus -
så tar Han bort allt, all synd, och ger dig sina önskningar istället.
Jag tänkte: "Toppen!" Så när jag tog emot Kristus skulle allt försvinna.
- De visste jag var gay men sa aldrig att jag skulle hamna i helvetet -
på grund av min livsstil, för att jag var gay.
De sa bara: "Vet du vad? Jag känner Jesus och jag kan be för dig -
och berätta för dig om Honom."
- Två-tre veckor senare blev jag döpt och sen gick vi för att byta om.
När vi klädde av oss såg jag på den andra killen och -
fylldes plötsligt av begär!
Jag blev så missmodig, för detta skulle vara en viktig dag i mitt liv-
som bekräftade min överlåtelse till Jesus. Och så hände detta!
- En kväll lyssnade jag på en CD med en bok till -
och plötsligt fattade jag! Sången handlade om en vän som fanns där -
och såg varje tår, en vän som skulle offra allt för min skull.
När mannen sjöng om Jesus utan att nämna Hans namn sa jag -
"jag tror" till Gud, "jag vill ha det han har."
- Detta fortsatte och jag förträngde det och ljög för mig själv, -
för jag bodde på landet i Södern, detta var på 80-talet, -
man pratade inte om detta och kunde inte berätta för nån i kyrkan.
Jag hade ingen att prata med om det, så "om jag ber över det, -
läser min Bibel tillräckligt och fyller mig med den kristna kulturen -
så mycket det går så försvinner det." Men det gjorde det inte.
- Det "hände sig" att jag började på antagligen landets enda skola -
med en kristen roddtränare. Det blev avgörande för mig -
för rodd var mitt liv och jag visste att jag var bra på det -
och ville jag imponera på nån så var det på roddtränaren.
- Jag hade liksom två passioner som stred mot varann.
Jag frågade henne: "Så...vet du nån bra kyrka jag kan gå till?"
Och jag ville bara imponera! Hon sa: "Ja, det gör jag faktiskt" -
och föste ihop mig med några kristna roddare.
Inte anade jag att detta var början på en djup omvändelse för mig.
- Min tro hjälpte mig att hålla ut och hoppas på befrielse i framtiden.
Men den minskade varken smärtan eller intensiteten i känslorna.
- Jag såg hur de kristna kvinnorna älskade varann av hjärtat -
med äkta uppmuntran och stöd. Ingen gjorde sig till eller spelade cool, -
ingen låtsades behöva nån, inget sånt. Bara ren, uppriktig kärlek!
Jag tänkte: "Det vill jag ha!"
- Jag läste en bok av Hal Lindsey om världens framtid.
I slutet av boken lotsar Lindsey läsaren längs "Romarvägen" -
alltså Romarbrevet, och man får möjlighet att ta emot Kristus.
- Jag var ohövlig och inte lätt att tycka om, ingen man vill betjäna.
Men de stödde mig och var nära, jag tror Jesus levde i de kvinnorna.
- När jag kom till slutet av boken insåg jag att jag hittat mina svar -
angående gemenskap med Gud, hur man kommer till himlen, -
hur man handlar rätt som en som lever för Gud.
Jag gick ner på knä ensam och gav mitt liv till Kristus och jag var 19.
- På planet på väg tillbaka till skolan hade jag precis läst ut -
Josh McDowells bok "Mer än en snickare".
I slutet har han en frälsningsbön, och jag kände att det var dags.
Jag bad bönen och blev kristen i flygplanet på väg tillbaka till skolan.
Och jag är så glad att jag gjorde det!
- Steget togs i all stillhet. Jag bara tänkte: -
"Jag tror på Honom och ska följa Honom."
Det var min omvändelse - lugnt, inte särskilt dramatiskt.
Min sexualitet förändrades inte efter det beslutet.
Det var nog bara en förändring i min lojalitet.
Just då ville jag bara följa Jesus.
- Jag kom fram till förtvivlans brant och sa: -
"Är detta det bästa Du har för mig, Herre, så får det räcka.
Då vill jag inte leva längre. Nåt drastiskt måste förändras."
Jag tog fram en liten bok av Billy Graham som hette -
"Hemligheten till lycka". Jag fnös och tänkte: -
"Hur kan du veta vad det är? Du har inte levt mitt liv.
Ditt liv har varit perfekt och under- bart." Jag kom inte långt i boken innan
jag insåg att evangeliet var sant och att allt jag satsat på dittills -
helt enkelt inte var sant.
Jag föll på knä vid sängen och grät och sa: "Förlåt, Herre, -
jag vet inte ens vad jag gjort." - Jag gick till kyrkan -
och lovsången höll på, nåt jag aldrig hade upplevt förut -
under alla år jag gått i kyrkan. Folk stod med lyfta händer -
och man kände verkligen Guds närvaro i rummet.
Jag började gråta och pratade med Herren och sa: -
"Det är detta jag har sökt, hur får jag det?"
Jag trodde jag var född homosexuell och visste att min livsstil -
var hindret mellan mig och Jesus, för jag kunde ju omöjligt förändras.
Jag hade inte valt homosexualiteten, pysslade inte bara med det.
Detta var jag, för jag hade alltid känt mig annorlunda.
- Guds svar till mig blev: "Jag älskar dig."
Och sen: "Du behöver inte vara gay."
Jag tänkte: "Det där kom inte från mig, för så tror inte jag."
Jag tvärstannade: "Vad betyder det? Vad gör jag med det?"
- Just den dan stod jag på balkongen och prisade Gud.
Jag hade fortfarande sprit och droger i kroppen efter att ha varit ute, -
men jag stod där och pratade med Jesus.
Och då sa Han nåt som förändrade mig för alltid. Han sa: -
"Linda, du kan bli född på nytt. Det kvittar hur du tror du föddes.
Du kan bli född på nytt genom Mig." Då sa jag: -
"Okej, Jesus, Du får en chans."
Men det har varit en process, ett arbete.
Allt förändrades inte över en natt. Jag måste fatta vissa beslut.
Men för varje utmaning från Herren gav Han mig kraft att klara dem.
- Han var så omtänksam och god. Han sa inte först: -
"Åh, ditt äckel, det är ofattbart var du har varit och vad du har gjort!"
Han sa: "Jag älskar dig". Och sen när Han sa: "Du behöver inte vara gay" -
var det som om 50 kilo lyftes av mig.
Det var svaret jag inte visste att jag sökte.
- Jag hatade Gud! Jag kände att Han hade svikit och låtit mig -
bli misshandlad, vägrat höra mina böner...
Han var nån som helt enkelt inte brydde sig om mig.
- Jag ropade ut all min synd till Herren, smärtan jag levde med, -
hur svårt det var att leva detta dubbelliv -
och att jag ville sluta, men hur?
- Om jag skulle dö som homosexuell och hamna i helvetet -
så brydde jag mig inte längre. Det kanske var bättre än denna kamp, -
då jag var på topp när jag festade och hade sex -
och när jag var i botten, ensam och förkastad.
- De bjöd fram till frälsning och jag bara sa: -
"Herre, jag kan inte göra nåt men Du kan göra allt.
Jag vill ha lite av den där friheten de pratade om. Jag vill...
...kunna vara mig själv och slippa dubbellivet."
- Jag beslöt att skriva ett brev med allas namn som nånsin sårat -
och svikit mig...
och skriva att "på grund av dig har jag tagit livet av mig".
- Jag kände en sån frid och och en sån skillnad inombords -
att Gud måste vara där!
- Jag satte på tv:n och började titta och fick se nåt otroligt!
Det var en dramatiserad berättelse, och på avstånd såg jag en man -
som bar, släpade på nåt.
Jag såg också människornas ansikten. De skrek åt honom -
och kastade saker på honom och sträckte sig som för att döda honom.
Jag kunde inte för mitt liv begripa vad den här mannen hade gjort -
för att de skulle hata honom så!
- Varje kväll låg jag på knä och läste Romarbrevet och sanningen där.
Starka ord och samtidigt ord av liv.
- Plötsligt såg jag mitt eget ansikte i hopen!
Det chockade mig på djupet att jag var med och hatade den här mannen -
som kom gående mot mig och sa till mig: -
"Allt detta gjorde jag bara för dig." När jag hörde det -
vällde tårarna upp i ögonen, för jag ville ju dö.
Och jag som hade trott att ingen hörde eller såg mig.
Jag kunde inte fatta att han sa att han hade uthärdat detta för mig!
Då förstod jag att det var Jesus!
- Jag slutade besöka porrbutiker och titta på pornografi.
Jag slutade masturbera och slutade med mitt dubbelliv.
- En röst sa: "Du har gjort för mycket, Gud förlåter dig inte.
Du har syndat och gjort för mycket. Han kommer inte att förlåta dig."
Men så fort den rösten var klar sa en annan röst till mig: -
"Men om du ber Honom så gör Han det."
Så jag beslöt att be Gud förlåta mig.
- Där började en resa då jag började förstå vad som hänt mig.
Förstå såren efter övergrepp, försummelse, verbal misshandel, -
brist på bekräftelse, känslan av att vara ovärdig och omöjlig att älska.
- Jag frågade: "Hur kan Du älska mig när Du vet allt jag har gjort?"
För min bild av kärlek var att jag måste prestera nåt -
för att Han skulle älska mig. Och nu säger Han: -
"Jag älskar dig oavsett vad du har gjort."
Jag var inte så säker, för jag hade varit inblandad i en del grejor -
när jag var i Tyskland, skamliga saker.
Jag började påminna Honom om det och då avbröt Han mig och sa: -
"Men Jag älskar dig."
Den dan bestämde jag mig för att jag ville leva med Honom -
vad som än hände. Jag var en ny man, en ny skapelse.
Allt det gamla var förbi och mitt liv blev nytt den dan.
- Gud visade mig hur evigheten ser ut.
För när min mamma dog köpte jag en familjegrav med plats för tre.
Det blev en stark påminnelse när jag satte blommor på mors grav -
att "där ligger hon. Där kommer mormor att ligga och sen du."
När man tänker på att man ska dö tvingas man att fundera på -
vad som finns bortom graven. Jag tvingades tänka på det -
med rättfärdighetens frö djupt inom mig sen jag blev frälst som 12-åring.
Nu måste jag som 42-åring fråga mig: "Var ska du tillbringa evigheten?
Att bli lagd i marken är inte slutet. Vad händer efter det?
Och det kan bli förr än du anar."
- Mina ögon öppnades en kväll när Herren drog mig till en ravin -
och visade mig att jag stod vid ett vägskäl i livet.
- Kan jag nånsin bli fri i min kropp? Sluta åtrå en kvinna?
Se på en kvinna utan att åtrå henne?
- När jag frågade Gud angående min käresta hörde jag bara: "NEJ!"
- Pastorn ringde och hon sa: "Jag kan se i Anden att du vill -
komma tillbaka till Kristus. Du kan lista ut hur du ska bli fri -
men inte hur du ska förbli fri. Och du känner att Gud inte kan -
använda dig eftersom du varit så öppen med din lesbianism.
Men Gud ska använda allt det."
Då började nåt låsas upp och öppnas, stengrunden började spricka -
så hon kunde nå in med några ord.
Gud täppte till munnen på mig, jag kunde inget säga på en stund, -
bara lyssna medan tårarna rann, för hon träffade mitt i prick.
- När jag hörde "NEJ!" i mitt hjärta...
...var det som om Gud gav mig ett fönster av sunt förstånd -
och en övertygelse fyllde mitt hjärta.
- Gud sa till mig: "Välj idag vem du vill tjäna.
Jag har älskat och beskyddat dig -
och idag måste du välja. Vägrar du ta emot Mig idag -
så kommer Jag att låta dig sväva iväg och göra precis vad du vill, -
men i slutet av den vägen väntar domen."
- Då kunde jag välja utifrån ett rätt tänkande i det lilla fönstret -
av sunt förstånd som Gud gett mig. Och jag tackar Honom för det!
- Jag vaknade efter att ha tagit kokain kvällen innan -
och varit med en kvinna... Jag vaknade och kände mig -
uppfriskad, utan nåt sug efter kokain eller kvinnor, som om -
Gud hade renat mig inombords. "Gud, har Du verkligen befriat mig?!
Varför just idag, Gud?" "Därför att du fortsatte komma till mig.
Idag har Jag befriat dig!"
- "Nej, jag tänker välja Dig idag, Gud." Då viskade förstås fienden: -
"Men inkomst då? Du kan inte sluta ge ut din tidning, 'Venus'!"
"Jag vet inte vad jag ska göra. Jag vet bara att jag måste lita på Gud -
och välja Honom just nu." "Men ditt tal då?
Du har ju fått betalt för att åka till Pride-festivalen i New York.
Vad ska du säga? Du kan inte bli frälst idag!" sa fienden.
"Jag vet inte vad jag ska säga där, men jag ska dit som frälst -
för jag väljer Herren IDAG."
- Mitt tänkande ändrades och jag blev den Miriam som Gud skapat mig till.
Äntligen! - Då kom tårarna -
och jag kände den Helige Ande fylla mig på ett helt nytt sätt.
- Det var som att tvättas ren. Drogerna var borta, -
dragningen till kvinnor var borta och jag hoppade och ropade: -
"Tack, Gud!" och föll på knä. "Tack, Helige Ande, tack!"
Inget är som att vara fri i Gud.
- Jag åkte till festivalen utan att ringa i förväg om min förvandling.
"Gud, du får visa mig." Han hade redan visat mig ett bibelord: -
"Oroa dig inte för vad du ska säga, du ska få rätt ord i rätt tid."
Jag tänkte: "Jo, men jag känner gay- världen, de kommer att bli rasande!"
- Kvällen då jag blev frälst frågade min väninna mig på hemvägen: -
"Betyder detta att du inte kommer att vara gay längre?"
Jag bara såg på henne och sa: "Det betyder vad än Jesus har för mig."
- Detta var förläggare, folk jag rest med och vi kände varann.
Vi visste vem som var förläggare och vem som precis gett ut en ny bok.
Där satt vi och delade erfarenheter och värden ställde frågor, -
bland annat om hur vi började, och alla berättade. Jag om "Venus".
"Hur fick ni tag i era läsare?", och alla berättade.
Den sista frågan var: "Hur ser det ut framöver för er publikation?"
Jag visste att detta var Guds öppna dörr. "Det är nu du berättar."
- Jag läste Bibeln och såg Guds lag som sa: -
"Du skall inte ligga med en man som en man ligger med en kvinna."
Det är avskyvärt för Gud, en styggelse.
Jag läste det och tänkte: "Oj, det är nåt Gud ogillar!"
Man hade ljugit för mig i alla år. Jag lade ifrån mig boken och tänkte: -
"Oj, Du måste hjälpa mig att förändras."
Jag sa: "Venus kommer att göra en helomvändning -
och gå i rakt motsatt riktning. Vårt uppdrag tills nu har varit att -
uppmuntra bögar och lesbiska kvinnor att stå på sig och vara sig själva.
Komma ut ur garderoben, vara stolta och låta alla veta. Nu vänder vi.
Vi ska tala om för dem att detta inte är vad Gud hade tänkt."
Man hade kunnat höra en knappnål falla i samlingssalen.
Värden, de andra... Jag ville inte se mig omkring på mina vänner.
Jag försökte att inte se ansiktena. Som Jeremia undvek jag ansiktena.
"Bara tala Guds Ord och låt dem landa där de landar."
Jag sa: "Detta är inte vad Gud har tänkt och Venus kommer nu att -
visa människor hur de kommer ut ur homosexualiteten, men inte bara det.
Det går inte ensam. Det krävs en överlåten relation med Jesus Kristus.
Han hjälpte mig." - Från den stunden -
har jag inte utövat homosexualitet, inte på över 30 år.
Tvånget att verkligen knyta an bröts direkt.
Inte i tanken. Jag kämpar än, jag har känslor och en hel del osäkerhet -
och många sår som behövde helas. Men Jesus kom in -
och sände sitt helande Ord. Det står i Psalm 106:20 -
"Han sände sitt ord och botade dem, räddade dem från undergång."
- Det tog en stund innan tystnaden bröts, och jag lät den pågå.
Det är inget fel med tystnad ibland. Ingen sa nåt på en stund.
Värden hämtade sig och fortsatte med nästa talare.
Men så blev jag lite rädd, för det var ju mottagning direkt efteråt -
och jag tänkte: "Gå inte dit! Skynda dig till bilen och hem igen!
Svara inte på frågor, bara åk!" Men Herren sa: -
"Nej, är detta din tjänst så börjar du här.
Du stannar och möter allt, vad det än blir."
- Jag gick fram i mötet, lyfte upp allt jag hade och sa: -
"Jesus, Jesus..." Jag visste inte hur man bad.
"Jesus, Jesus, Jesus, Jesus, jag behöver Dig nu."
Det var som om kärlek rann ner över mitt huvud, mitt hjärta, min mage, -
genom hela mig. Den levande Gudens Ande befriade mig den morgonen -
från homosexualitet. - Kvällen då jag blev frälst -
och Han sa: "Tar du inte emot mig nu så kommer du att dö" -
så räddade Han min själ från en fasansfull avgrund, från dödsriket!
"Tack, Herre!" - Jag låg som klistrad vid golvet -
i en stortjutande hög under Guds närvaro, och de bedjande mammorna-
lade händerna på mig och bad så de råkade spotta på mig -
och skylde mig med ett särskilt tyg, och jag fick möta Herren själv.
Med snorig kind ligger jag på golvet och möter Jesus!
Det var min heligaste upplevelse och jag kände mig så älskad -
och accepterad. Det var bättre än nån drogkick eller relation -
eller att vara berusad. Jag bara umgicks med Herren, -
men jag visste att när jag gick därifrån sen så måste jag välja nån.
- Jag tänkte: "De kommer att bli kalla och isolera mig efter idag.
Jag kommer att stå här och alla andra där: "Hon har blivit knäpp!"
Men så blev det inte. Under mottag- ningen kom den ena efter den andra -
fram till mig och sa: "Vet du...
...jag brukade gå i kyrkan och jag är inte lycklig så här -
och vill också komma ur det." En annan kvinna kom fram och sa: -
"Jag var pastor förut men svek, det är bara därför jag lever så här."
En och en kom de och tackade mig för att jag berättade detta -
och var modig nog att säga det i det sammanhanget!
- "Lady Gaga, håll klaffen! Jag föddes inte sån här -
utan som Gud den Allrahögstes son, som revolutionär till väckelse."
- Då förstod jag vad Gud hade i beredskap, att Han skulle -
höja inte bara min röst, vi är många.
Resa upp ett nytt folk med erfarenhet av detta.
Ingen kan se mig på som man kanske ser på en predikant -
som inte har gått i de här skorna. Ingen kan säga: -
"Hon vet inte vad hon snackar om. Det är bara fördomar."
De vet att jag var i samma sits, att jag brottades med samma saker.
Men jag är fri!
"Sådana var en del av er. Men ni har tvättats rena, -
blivit helgade och förklarats rättfärdiga -
i Herren Jesu Kristi namn och i vår Guds Ande.
Fly bort från otukten...
Den otuktige syndar mot sin egen kropp.
Vet ni inte att kroppen är ett tempel åt den helige Ande som bor i er -
och som ni har fått av Gud och att ni inte tillhör er själva?
Ni har blivit köpta och priset är betalt. Ära då Gud i er kropp!"
Det är vad det handlar om.
Ära den som offrade sitt liv på ett kors för dig.
Är du villig att överlåta ditt liv åt Honom?
Att sluta följa dem som bara lovar kärlek -
och istället följa Honom som bevisat att Han älskar dig?
Inte genom att bjuda ut dig och fylla ditt huvud med smicker, -
utan genom att dö en plågsam död på ett kors för dig.
Angående homosexuella sa Bibeln för över 2000 år sen:
"Sådana var en del av er."
Låt oss avrunda vår granskning av f.d. homosexuellas liv -
med att se hur Gud kan läka och för- vandla dem som lämnat den livsstilen.
- Du kan inte vara kristen och sam- tidigt bög eller lesbisk utan ånger.
- Jag måste välja: antingen gay eller följa Kristus.
Jag kunde inte vara gay-kristen, jag kunde Bibeln för bra.
- Kristus kan inte bo i dig tillsammans med mörkret.
- Till slut bestämde jag mig för att följa Kristus -
oavsett mina känslor, även om dragningen aldrig släppte.
- Aldrig att jag tänkte: "Gud tycker detta är okej.
Jag kan vara gay-kristen." Det var aldrig en frestelse för mig.
Men jag tänkte att jag var övergiven och obotlig.
- Den här synden behöver inte definiera dig.
- Valet att följa Herren Jesus var mitt livs svåraste därför att -
jag gav upp den gud jag hade gjort min flickvän till.
- Det är ingen lätt resa. - Det är en mödosam process -
att hålla ut, och många tårar.
- Jag insåg inte att det skulle innebära att dö i förhållande till -
mig själv och min självbild -
och låta Jesus uppväcka mig från de döda!
- Jag insåg inte innebörden i att ta mitt kors dagligen och följa Honom.
Att identifiera mig med både Hans död och uppståndelse.
- Det är en process och ibland faller man.
Men man måste resa sig varje dag.
- Man måste låta Guds Ord genomsyra och utsås i själen -
för att befria tankarna, viljan och känslorna.
Jag tog det på allvar, att ta in Guds Ord.
- Du måste sätta gränser för att komma ur.
Du kan inte gå på klubbar mer, du får sluta umgås med vissa.
Umgås med nån mogen person som blivit fri och kan stötta dig.
- Jag måste jobba på attraktioner, att en del killar ännu attraherade mig.
- Kommer jag aldrig att frestas mer? Det vore idiotiskt att påstå det.
Men idag vet jag vart jag ska gå med det.
Till korsets fot.
- Frihet är inte frånvaron av kamp, utan förmågan att säga nej.
- Jag hade en fri vilja. Så när jag attraherades av nån -
så tänkte jag: "Han är verkligen attraktiv, tack Herre för honom, -
men jag tänker inte låta den drag- ningen motivera mig att närma mig -
eller bli nära vänner.
- Guds makt gjorde mig fri.
Fri från den lockelse de sakerna hade över mig att agera på dem.
Inte fri från frestelser, de var många under åren som följde, -
men fri från deras makt. Äntligen hade jag ett val.
- Frestelse är inte synd, det beror på vad vi gör med den.
- Jag tillåter mig inte att närma mig sånt som ger näring åt -
mitt gamla tänkande.
- Gå tillbaka till nådens tron och säg: "Jesus, jag behöver Dig.
Regera över mig, så jag slipper tankarna."
- Guds nåd är otrolig, den är så mäktig och ger oss förmågan -
att säga nej till synden. Det står så fint i Titus 2: -
"Den fostrar oss att säga nej till ogudaktighet...och leva rättfärdigt -
i den tid som nu är" - inte i framtiden.
Guds nåd är ingen andlig dimridå mellan dig och Honom -
så du kan fortsätta leva i synd.
- Jag stod vid altaret den dan när jag blev frälst och tänkte: -
"Jag är inte homosexuell." Och ingen behövde tala om det för mig.
Jag bara visste att Gud inte skapat mig homosexuell.
- Det var inte bara mina egna tankar, det var nåt utanför mig.
Övermäktiga krafter.
- Jag måste "gå ut" det varenda dag.
Jag måste gå hem, stänga dörren och inte ha sex med mig själv.
Sluta umgås med vissa gamla vänner som ville dra ner mig.
- Bibeln säger att vi inte strider mot kött och blod -
utan mot andliga makter som försöker gå emot oss.
- Det var en vandring med Gud dag för dag, steg för steg.
Jag måste välja att be, välja att öppna Ordet -
och ta reda på vad Gud ville säga om att välja Honom & förneka mig själv.
- Jag stod inför fienden och kom underfund med att -
jag var starkare i Kristus än hotet, rädslan och skammen -
i en viss sorts dragning.
- Jag fick hjälp av en fantastisk kristen själavårdare -
att bearbeta vissa identitetsproblem.
- Jag gav upp den gud jag hade gjort min flickvän till.
Hon var bokstavligen mitt liv. Hon var allt för mig, -
hon var all den kärlek jag nånsin hade upplevt fram till dess.
Men när jag valde att följa Jesus mötte Han mig precis där jag var.
- Jag måste utöva stor självkontroll, inte masturbera eller fantisera.
Jag upptäckte att jag kunde välja mina tankar.
- Bibeln började att, rad för rad, förvandla mitt sätt att tänka.
- Jag hade uppnått en viss kontroll över min sexualitet -
när det gällde besinning och renhet. Verkligen!
Som t.ex. innan vi gifte oss kallade Herren mig till -
att leva helt rent i ett helt år. Ingen onani - ingenting.
När man är så ung... Det var ett underverk - åtminstone för mig!
Ett tecken och ett underverk!
Inte utan moralisk kamp, men nåden fanns där. Det var så viktigt!
- Vad jag inte hade insett var mitt behov av att Jesus-
gjorde mig hel igen. Att Han behövde tala om för mig vem jag var.
Att Han behövde bryta ner alla lögner och löften och svängar -
hit och dit som jag gjort för att skapa detta jag -
som inte var den kvinna Han skapat.
- Jag upptäckte att genom att söka heterosexualitet istället för Honom -
kom jag ingenvart.
- Innan du bestämmer att det enda viktiga är vad Jesus tänker om dig -
blir du aldrig fri.
- Varje gång jag tror jag klarar det själv faller jag platt till marken.
Men när jag kan glädja mig över svagheten och välja Honom på korset
öppnar Han en väg och ger kraft åt det större livet inom mig.
Han ger mig kraft att stå där jag annars skulle ha fallit.
- När jag började söka Jesus Kristus och lära känna Honom som person, -
lära mig vem Han var och Hans äkta och villkorslösa kärlek till mig -
ville jag bli mer lik Honom och leva som Han.
- Utan Jesus vet jag inte var jag hade varit idag.
- När jag berättar för Jesus om min smärta kan Han ta emot den -
och läka såren som gör ont.
- Jag måste välja att vara i Kristus, en plats som man väljer.
Man "hamnar" inte i bönen eller i bibelläsningen.
- Jesus såg mig inte som "Den fallna" utan som "Den segerrika Christie".
Han såg mig som sin dotter och ville att jag skulle veta det.
- "Jag ser hur Du ser ut och vill bli som Du.
Jag hör Din röst och vill låta så. Jag läste hur Du talade med folk -
och så vill jag göra." - Han gjorde om min fostran.
Mitt brutna band med mamma är ett problem som bara Jesus kan lösa.
Jag kan inte skaffa en ny mor som 22-åring, men Jesus kan -
gå tillbaka i tiden och betjäna barnet.
- "Jag behöver umgås med Dig, förbli i Dig och Du i mig.
Gör mig till en ny skapelse, för jag älskar Dig så."
Jag koncentrerade mig mer på Honom än på det jag brottades med.
- Jag kan välja att lita på Honom, vilket innebär att...
...i en situation där jag inte begriper vad Han sysslar med -
så kan jag välja att tro att Han är god och handla utifrån det.
- Jag bara är inför Herren och bjuder in Honom där jag är att läka min själ.
- Han började svälta ut vissa områden och ge näring åt andra -
där jag förstärktes som man och insåg att jag är en gudsman!
Och som gudsman går jag i takt med Hans Ord, och säger Hans Ord -
att jag inte får ligga med män, så får jag inte det!
- Rom. 12:2 - "Anpassa er inte efter den här världen -
utan låt er förvandlas genom sinnets förnyelse så att ni kan -
pröva vad som är Guds vilja, -
det som är gott... och som behagar honom."
- Tack vare att jag växte i kunskap i Ordet och förnyades i sinnet -
kom förvandlingen. I takt med att jag mognade känslomässigt, mentalt -
och andligt mognade jag även sexuellt.
- Vem skulle jag tjäna? Mitt kött och mina begär -
som vill tänka dessa tankar och vara tänd kanske en halvtimme, -
eller ska jag välja Jesus och säga: "Jag vill inte ha det där, utan Dig."
När man har förstått Hans hjärta och den Han är och den du är för Honom,
en stor sak! - så vill man välja Honom.
Det är som en hängivenhet, en passion: "Jag vill ge mig till Dig."
För Gud är vår make.
Kille eller tjej - vi och Han ska gifta oss en dag!
Han är min far och jag Hans son. Han är min Kung - en bra kung, -
men jag är Hans slav. Han är allt för mig!
- Gud är nådig. Han försäkrade mig snabbt att Han inte var en förälder -
som skulle förkasta eller överge mig.
- Relationen, inte kyrkan, ska hjälpa dig.
Det är att köra hem vid midnatt full och vilja åka hem till Susie -
eller langaren ringer och du känner suget.
"Gud, hjälp mig! Låt mig inte ta luren. Hjälp mig!
Käre Gud, hör mig! Jag är knäckt, vill inte vara här!"
Det är relationen. Han skapade dig, älskar dig -
och vet hur du mår. Därför räcker Han ut handen och säger: -
"Kom, mitt barn. Jag väntar på dig."
- Gud sa tålmodigt åt mig att sluta sträva så och vila i Honom.
- Gud är enda svaret. Satan säger att du aldrig kan bli fri.
Jo, det kan du! Bara tala ärligt med Gud varje dag.
- Gud har lärt mig lyssna på Hans röst, för Han vet vem jag är.
Inte låta andra med sina kommentarer stoppa mig i ett fack.
- När man överlåter sina känslor kan man identifiera varifrån de kommer.
Vilka moraliskt legitima behov de uttrycker -
och sen gå till Skaparen så Han får fylla dem.
- Han har verkligen uppfyllt fadersrollen, papparollen i mitt liv.
- Herren blev den far som min biologiske far inte förmådde vara.
Och jag måste klamra mig fast vid Honom av alla krafter.
- Jag fann tillfredsställelsen jag sökte. Den är bättre än nåt annat.
- De som lyckas bäst med övergången från homo- till heteroidentiteten -
är de som har en långsiktig kontakt med kyrkan.
- Jag började söka relationer med män inom församlingen, -
sunda, icke-sexuella relationer med män.
Jag gick med i en hemgrupp och lärde mig att bli mer öppen.
- Superfeminina kvinnor sa: "Christie, jag älskar dig.
Kom så umgås vi." "Vill du umgås med mig? Jag är ju inte som ni."
"Det ser jag inte. Jag ser att du är kvinna och att vi kan umgås."
Det blev en sån bekräftelse!
- Jag var med i olika grupper och bibelstudier om kvällarna.
Höll mig sysselsatt för att inte falla.
- Utan att undervisa lärde de mig att leva i min kvinnlighet.
- Inget förändrade mig mer än att gå med i en mansgrupp -
och säga: "Jag vet inte hur ni kommer att uppfatta mig -
men ni ska veta jag har sex med andra män och kan inte sluta."
Och att de såg mig i ögonen och sa: "Vi förstår det inte -
och vi kanske blir arga, -
men vi älskar dig där du är och vill fortsätta stötta dig."
- Han har helt helat mitt faders-sårade jag från min barndom.
Gud älskar mig villkorslöst, mig - Dean Bailey.
- Jag kunde ta emot och be om förlåtelse från min mamma.
Det går inte att beskriva.
- Gud har alltid varit trofast och kommit in i mina sår och helat mig,
min barndoms vrångbilder.
- Jag gick in i en process av inre helande, ett slags bönetjänst med -
psykologins insikter för att se var i själen Guds närvaro ska tillämpas.
- Han började leda mig ända tillbaka till min barndom.
"Dina känslor av att vara annorlunda, låt oss definiera dem rätt."
- Nån kände med rätta att jag hade demoner, de lade händer på mig -
och drev ut en hel bunt. Jag visste inte om dem förrän de försvann!
- Jag träffade henne som blev min fru -
och vår värld var större än bara vi två, vilket nog lugnade mig.
- Vi träffades genom studentarbete som jag var engagerad i och -
dejtade länge innan vi slutligen gifte oss.
- När jag först mötte mannen som sen blev min make tänkte jag: -
"Detta är en man jag kan stå bakom."
- Bara Kristus har kunnat stilla mitt hjärtas längtan -
efter närhet utan skam.
- Jesus blir inte bara din Frälsare, utan även din Herre och Kung.
- Sen den dan då jag sa ja till Jesus har jag aldrig sett bakåt.
Kristus är målet - det tror jag på. En frukt av att vandra med Honom.
- För Gud är allting möjligt. Vänd dig till Honom i det, inte från.
Inte här är min egen kamp. Gå till Jesus.
- Även om jag brottas med dragningen till män -
så ser jag mig inte längre som gay.
- Folk talar om att vara "botad" eller "helad", men det är en process.
- Nu är jag faktiskt tacksam för kampen, för den har lärt mig -
att skynda till Jesus med min smärta och rädsla och ev. synd i hjärtat.
- Heterosexualitet är inte mitt mål. Mitt mål är rättfärdighet och helhet.
Leva det liv Gud kallat mig till.
- Det var ingen snabbkur, ingen "be bort homosexualiteten".
Det var en lång resa.
- Han gav mig äkta frid och glädje. Förr fick jag det genom drogerna, -
men nu har jag den äkta varan som kommer från Herren.
- Det är värt det. Jag har alltför många vänner från 80-talet -
som inte längre är med oss. För många begravningar -
av personer som dog i förtid p.g.a. aids och liknande.
- Jag är så glad att Guds nåd grep mitt hjärta och gjorde det möjligt -
för mig att söka Honom.
- Jag dör nog i hiv så småningom, men det är okej. Det är all right.
Då får jag vara med Jesus.
- Jag struntar i om du är rovgirig, lönnmördare, prostituerad -
eller vad du än har gjort.
Gud vill hela och befria dig och fylla ditt inre med levande vatten -
och ta med dig till himlen för evigt.
- Han har fyllt en tom, mörk plats i min själ. "O, min själ!"
- Din själ törstar efter den levande Guden. Han är så verklig!
Satan kan säga: "Du blir aldrig fri från åtrån efter kvinnor.
Inte efter 30 år!" Jag är ett bevis på att den Helige Ande kan och ska -
förändra dig om du ger Gud hela ditt hjärta.
Inte bara för att ta bort det homosexuella. Det funkar inte så.
Du måste ge Gud hela dig!
- Den Gud som möter dig precis där du är sände sin egen Son Jesus.
Han tog den synden på sig själv och bröt dess makt.
Det finns en frihet från det som binder.
- Jag kände att Gud älskade mig som lesbisk men också att jag syndade.
Han älskar dig precis som du är, -
och nu väntar Han på att du ska älska Honom precis som Han är!
Han är helig.
- Ja, du får komma till Gud, mitt i din röra, mitt bland drogerna.
Var du än är, kom till Gud, sök Honom varje dag.
Han ska höra dig och ge dig ditt genombrott. Han befriar fången.
- Han ska komma in och du får en sån glädje, en sån frid! Det har jag.
En frid som andra inte fattar, och knappt jag själv heller.
Och det är värt allt lidande. Det är värt allt!
- Alla söker vi den ultimata sexupplevelsen.
Varför inte den ultimata relationen? Den vill Gud ge oss.
Om du blir kär i Gud och Hans folk uppfyller du alla buden.
Vad skulle du ge för kärlek, glädje, frid, tålamod, vänlighet, -
godhet, mildhet och självbehärskning?
"Saliga de som hungrar ...efter rättfärdighet, -
de skall bli mättade." Hungrar du efter sex?
Jag lovar dig: Du blir aldrig mätt.
Det varar bara ett ögonblick.
Världen har lovat nåt som den inte kan hålla.
"Sådana var en del av er." Nu är vi inte längre slavar under dessa begär.
De syndiga begären bor fortfarande i oss, -
men som människor som blivit ställda under Jesu Kristi herravälde -
lever vi heligt istället för att vara slavar under synden.
Det betyder inte att vi är perfekta eller aldrig syndar -
och inte behöver be Gud om förlåtelse. Men i stort -
bejakar vi att Jesus och inte synden regerar i våra liv.
- Guds enda plan är att vi ska bli Honom lika.
Är förändring då möjlig? Det är vad allt går ut på!
Det är kristendom: Processen att bli dem vi redan är.
Vi är Guds barn och nu blir vi lika Kristus.
- Förändring är att lära känna Jesus på allvar.
Att lära känna Honom som den Gud som gav allt -
och som den Gud som ber dig att ge ditt allt.
Det tar tid att komma dithän då man är beredd att ge allt.
Det är lätt att hålla sig lite ut- kanten och ta det med en klackspark.
Eller skämmas för att prata om allt.
Men om man blir tillräckligt sjuk -
och verkligen vill ta livets mening på allvar -
så lägger man ner det. Och när man gjort det...
så är man redo att höra det läkande ordet och inse djupet i såren, -
djupet i lidandet, och ibland är lidandet den enda boten mot det -
när det överlåts åt den Nådefulle.
En annan viktig sak är att vi anförtror vår brustenhet åt varann.
I ljuset av detta liv i Guds otroliga nåd finner vi en närhet till andra -
och en tillit som är så äkta att vi inte vill tillbaka till piratkopian.
Den är inte lika bra som att bli kända som vårt äkta jag -
och få upptäcka Guds barmhärtighet.
- Och en dag ska vi bli fria från syndens närvaro och få bo -
i det nya Jerusalem i all evighet.
Gud ska torka alla våra tårar och inget orent ska komma in i staden.
Och vi ska vara där, vi som var orena men som har blivit renade -
av en helig Gud för att vi skulle bli ett heligt folk.
Herren är min styrka Herren i sin makt
är min styrka dag för dag och varje stund
Herren är min styrka Herren i sin makt
är min styrka dag för dag och varje stund
Varje dag och varje stund
Och hur var det med oss?
Vi var alla döda i våra synder
Vad hände då?
Mina synder begravdes när Herren Jesus uppstod igen
När satan kommer som ett lejon
Ropa till Honom som utgöt sitt liv
För att vi skulle regera med Honom i höjden
Översättning: Ewa Edén-Modén Himlen TV7