Kun muutin tänne, ihmiset vitsailivat: “Oi, Alija teki alijan.”
Se tarkoittaa muuttoa Israeliin, nousua, -
astua korkeampaan tietoisuuteen.
Vanhempani valitsivat nimeni, koska heistä se oli kaunis nimi.
Vähänpä he tiesivät, että tänne muuttamisesta tulisi kohtaloni.
Muutin tänne New Yorkin Rochesterista kuusi vuotta sitten.
Juuri nyt etsin töitä. Olen huomannut kielitaidon tärkeyden.
Ja olen oppinut heprean, mutta se vei jonkin aikaa.
Tein paluumuuton Israeliin 15-vuotiaana. Se oli vaikea prosessi.
Tarina ei pääty lentoon tänne vaan siitä ongelmat todella alkavat.
Synnyin Krimillä, Neuvostoliitossa.
Kasvaessani unelmoin, että joskus jätän Neuvostoliiton, -
menen vapaaseen maailmaan ja tulen Israeliin.
Vartuin Pohjois-Amerikassa, Bostonin ulkopuolella.
Olen naimisissa ja minulla on neljä lasta.
Amerikassa olin terveydenhoitaja juutalaisessa koulussa.
Täällä olen äiti ja uusi maahanmuuttaja, -
mikä on ehdottomasti kokopäivätyötä.
Tietyllä tapaa useat tapahtumat vaikuttivat päätökseeni tulla tänne.
Kotimme oli kulttuurisesti tosi juutalainen.
Vanhempamme ovat rabbeja. Kasvoimme synagogissa.
Israelista ja sionismista ei oikein koskaan puhuttu.
Isoäitini meinasi tehdä paluumuuton Israeliin, käsittääkseni vuonna 1947.
Eli vaikutus oli olemassa, mutta meitä ei painostettu siihen lainkaan.
Yliopistossa liityin osaksi juutalaista ja Israel-myönteistä yhteisöä, -
opin tästä kauniista maasta.
Olin täällä vuoden, tapasin upeita ihmisiä ja rakastuin tähän kulttuuriin.
Sen vaikutuksesta halusin muuttaa tänne vuonna 2010.
Synnyin juutalaiseen, ei-uskonnolliseen perheeseen.
Varttuessani meillä ei ollut kirkkoja eikä synagogia.
Elin ateistisessa ympäristössä.
Jostakin syystä uskoin aina Jumalaan, mikä on todella erikoista.
Täysi-ikäisyyden kynnyksellä etsin Jumalaa -
ja rukoilin entistä enemmän.
Se oli epävarmaa aikaa, johon liittyi paljon kysymyksiä.
Olin tyytyväinen elämääni. Avioiduin vaimoni kanssa ja ajattelimme:
“Ehkä joskus, koska olemme juutalaisia, ehkäpä eläkepäivinä -
muutamme kotimaahamme Israeliin.”
Jumala muutti suunnitelmamme.
Hän osoitti kaikki nuo kirjoitukset ja puhui sydämiimme:
"Aika muuttaa!" Ja täällä me olemme.
Muutin tänne vanhempieni kanssa ja myös sisareni asuu täällä.
Hän on naimisissa ja hänellä on 2 lasta.
Olen iloinen tilaisuudesta muuttaa tänne.
Tämä on ollut haastavaa aikaa mutta myös todella hyvää aikaa.
Kasvoin hyvin sionistisessa perheessä, -
mutta oli meistä ensimmäinen joka muutti tänne.
Aviomieheni halusi muuttaa, -
ja on joutunut odottamaan tosi kärsivällinen.
Hän oli täällä parikymppisenä ja mutta päätyi palaamaan Amerikkaan.
Avioiduimme ja saimme 2 lasta.
Tulimme tänne puoleksi vuodeksi ja mieheni halusi kovasti jäädä, -
mutta minä en ollut valmis. Sitten äkkiä lapset ovat tarpeeksi vanhoja.
Tunsimme, että ellemme muuttaisi heti se jäisi eläkevuosiin.
Israelissa ei ole koskaan ollut helppo elää. Turistille se on kiva paikka.
On hauskaa, raamatullista perintöä, -
kaunis maa ja kauniit rannat, kuten kotikaupungissani.
Mutta on eri asia asua täällä.
Raamattu kutsuu Israelia maidon ja hunajan maaksi.
Mutta jotta paikallisena voi käyttää maitoa ja hunajaa, -
on työskenneltävä kovasti!
Ihmiset eivät tiedä, että Israel on Lähi-idän ainoa demokratia.
Ihmisillä Israelissa on ainutlaatuiset oikeudet Lähi-idässä.
Homo- ja lesboyhteisöllä tai Israelin arabeilla -
on täysin tasavertaiset oikeudet.
Joskus median antama kuva Israelista on hyvin erilainen kuin todellisuus.
Se on surullista.
On tosi tärkeää perustaa mielipiteensä faktoihin ja aitoihin kokemuksiin -
eikä harkittuihin otsikoihin.
Koska siinä, mitä media kertoo on usein agenda.
Israel ei varmasti ole täydellinen paikka.
Mutta meidän täytyy suojella maatamme.
Kuten voi nähdä, Israelia ympäröivät kansat, jotka haluavat tappaa meidät.
On Jumalan suunnitelma suojella tätä kansaa.
Asuimme tässä asunnossa yli kolme viikkoa kirjaimellisesti ilman mitään.
Olin ottanut mukaani ehkä 2 kattilaa, 2 veistä ja pastakeittokirjan.
Meillä oli taitettava pöytä ja neljä tuolia, jotka olimme saaneet lainaksi.
Nukuimme ilmapatjoilla. Muuta ei ollut.
Oli ihana saada sohva, sängyt, peitot ja muut Amerikasta.
Ihmisten asenne on erilainen täällä.
Joskus kärsivällisyyttä on vähemmän, ja elämä on hyvin nopeatempoista.
Täällä Jaffassa on erilaista asua.
Olemme aivan keskustassa ja melua on paljon, mutta tämä tuntuu kodilta.
Ihmiset ovat ystävällisiä ja elämä on hyvin perhekeskeistä.
Yhdysvalloissa elämä ei ole niin perhekeskeistä.
Siellä ihmiset pitävät omasta tilasta.
Lähi-idässä omaa tilaa ei ole. Ihmisten kanssa seurustellaan koko ajan.
Ennen muuttoa Israeliin olin käynyt täällä 1 - 2 kertaa.
Tiesin siis vähän, millaista täällä olisi, mutta odotin elämän olevan -
enemmän samanlaista kuin Amerikassa tai Euroopassa.
Ajattelin, ettei sulautuminen oikeastaan olisi näin vaikeaa.
Olen äärimmäisen täsmällinen. Olen aina ajoissa.
Vaikka tiedän muiden myöhästyvän, -
en pääse tavasta ilmaantua sovittuna aikana.
Täällä noista odotuksista täytyy joko luopua tai tulee hulluksi.
Käyn heprean kielen intensiivikurssilla -
joka aamu 4 - 5 tuntia, viitenä päivänä viikossa. Se on mahtavaa.
Siitä on paljon hyötyä sekä kieli- taidon kannalta että sosiaalisesti, -
koska valtaosa on uusia maahanmuuttajia.
Ryhmässämme on ei-uskonnollisia ja uskonnollisia ihmisiä, -
Ihmisiä Venäjältä, Ukrainasta, Ranskasta...
mainio kokoelma erilaisia ihmisiä.
Elämä on haastavaa, mutta kauniilla tavalla myös helppoa.
Pitää löytää asunto ja oppia kieli.
Pitää tietää, menenkö armeijaan? Entä miten pääsen naimisiin?
Kaikkea tällaista.
Olemme lyöttäytyneet yhteen Juutalaistoimiston kanssa, -
joka tekee maahanmuuttajien sopeutustyötä Israelissa.
Yhdessä heidän kanssaan vuokraamme tämän paikan.
Korjaamme sen. Otamme lapiot käteen, -
pensselit kouraan ja tuomme paikalle urakoitsijoita.
Tulemme näkemään, kun tämä paikka täyttyy taas.
Ihmiset sanoivat: “En tiedä, jokin vain muuttui jonakin päivänä.
Elämäni muuttui merkityksettömäksi, -
ja voin nähdä tulevaisuuteni vain Israelissa.
Kun ajattelen Israelia, tunnen valoa, iloa ja hyvää oloa!
Jäämiseen liittyi tiettyä pimeyttä, ja tiesin, että on aika muuttaa.”
Moni muutti tällaisen tunteen takia.
He olivat täysin ateisteja, eivät minkäänlaisia uskovia, -
mutta tunsivat sisällään tarvetta muuttaa.
Monet perustelivat: "Lastemme vuoksi", -
"kansamme tulevaisuuden takia", "pitääksemme identiteettimme".
Mutta muutto oli todella Jumalan työtä.
Ikävä Siioniin ja halu tulla tänne takaisin on jumissa meissä, -
olimmepa maanpaossa tai vain eri maissa.
Nyky-Israelin syntykin Herzlin myötä on tämän kaipuun yksi ilmentymä.
Raamattu puhuu paljon suuresta muuttoliikkeestä pohjoisista maista.
Israelista pohjoiseen mennessä on Libanon, Syyria, Turkki, -
Itä-Eurooppa; Ukraina ja Venäjä. Reitti vie suoraan Moskovaan, -
joka edustaa kaikkia entisen NL:n maita venäjänkielisessä maailmassa.
Monet Kirjoitukset puhuvat alijasta, tai Jumalan liikehdinnästä.
Jumala sanoo aina: "Minä saan aikaan -
sen, että juutalaiset palaavat Israeliin."
Minä teen ihmeitä ja vien heidät ulos.”
Tämä on puhutellut ja saanut tuntemaan: -
"Wau, Raamattu puhuu minusta!"
Minulle on opetettu, että juutalaisten pitäisi pyrkiä elämään Israelissa.
Ja olen otettu ollessani osa sitä.
Onkohan niin, että Messias tulee ja olen täällä. Toivon niin, mutten tiedä.
En ole lukenut tarpeeksi, jotta voisin sanoa niin.
Jeremian kirjassa 31:8 sanotaan:-
"kokoan heidät maan perimmäisiltä ääriltä." Tämä tapahtuu nyt.
Egyptin aikoina Jumala lähetti Mooseksen -
ja lupasi viedä israelilaiset pois orjuudesta. Suuria ihmeitä tapahtui.
Punainen meri ja Jordan-joki jakautuivat.
He tulivat Luvattuun maahan. Elämme erityistä aikaa historiassa.
Aikaa, jota ei ole koettu aiemmin tässä mittakaavassa.
Näen, että tälle maalle on suunnitelma.
Monien erilaisten ihmisten muuttaminen tänne, osoittaa, -
että Israel on hyvin erityinen paikka.
Mitä tulee ristiriitoihin arabien kanssa tai oikeammin sanottuna muslimien, -
tai on parempi sanoa radikaalien muslimien kanssa ―
ristiriitaa ymmärtääkseen on mentävä kauas historiaan.
Kyse ei ole vain ihmisten välisestä asiasta.
Israelin tapauksessa riita on hengellinen.
Se kulkee kauas Raamatun päiviin,
veljeskateuteen Iisakin ja Ismaelin välillä.
Ja se on vanha kertomus.
Monta kertaa juutalaiset ― ja tämä on osa perintöä ―
olipa se Puola, Marokko tai Yhdysvallat, -
olemme olleet pitkälti omiemme kanssa.
Haluttomuutemme sulautua on turhauttanut muita ihmisiä, -
mikä tietysti johtaa juutalaisvastaisiin tunteisiin.
Minua ei koskaan syrjitty, mutta olin onnellinen juutalaisyhteisössä, -
koska siellä on tietty vuoden kierto juhlineen, ruokineen ja perinteineen -
ja uskonto, johon sulautuu.
On kiva, ettei täällä tarvitse selittää, -
jos tarvitsee pääsiäisen vapaaksi tai on jokin perhetapahtuma.
Viimeinkin tunnen kuuluvani enemmistöön.
Koko elämäni olin vähemmistössä.
Kävin koulua neljän juutalaisen lapsen kanssa.
On niin mukavaa, ettei lasteni tarvitse tuntea sitä.
Olen aina sanonut, että Israelia on kuultava, sillä koskaan ei tiedä, -
milloin juutalaisten on lähdettävä muualta.
Näin on käynyt Ukrainassa ja Ranskassa.
Toimme juuri tänne viimeisiä Jemenin juutalaisia, jotka on uhattu tappaa.
Israelin olemassaolo on tärkeää.
Ihmiset sanovat, että Amerikka tulee aina olemaan turvallinen, -
mutta koskaan ei tiedä, milloin turvasatamaa tarvitaan.