Tervetuloa seuraamaan ohjelmaa, jonka teemana on:
"Jumalan siunaus kansakunnan yllä".
Jotkut muistaa ehkä rippikouluajoilta, -
kuinka kristinopissa opetettiin, miten Jumala ilmaisee itsensä.
Pääpaino oli se, että Hän ilmaisee itsensä Raamatussa -
ja erityisesti Jeesuksessa Kristuksessa.
Siellä opetetaan myös, että Jumala ilmaisee itsensä kansojen vaiheissa.
Erityisen selvästi tämä ilmenee Israelin kansan vaiheissa, -
jossa Jumala ilmaisee oman olemuksensa.
Hänen pyhyytensä, majesteettisuutensa, -
ja Hänen rakkautensa ja uskollisuutensa, -
oikeudenmukaiset tuomionsa ja ennen kaikkea pelastavat tekonsa.
Mutta myös Suomen kansan vaiheissa on nähtävissä Jumalan toiminta.
Nyt kun puhun näistä asioista, niin viittaan aika usein sotiin -
ja tämä sen tähden, että itsenäisen Suomen historiaa -
ei voi olla käymättä läpi puhumatta sodista.
Entisenä, ilmavoimissa palvelleena ammattisotilaana tiedän, -
että sota on kaikkein suurin kirous, jota yhteiskunta voi kokea, -
siksi sitä ei koskaan pidä ihannoida, -
edes niitä loistavia menestyksiä, mitä on koettu.
Näissä vaiheissa Suomen historiassa on nähtävissä Jumalan uskollisuus, -
Hänen toimintansa, kun Hänen sanaansa on turvattu, -
Häntä on rukouksessa avuksi huudettu -
ja sen jälkeen saatu ihmetellä, miten Hän on auttanut -
heikossa asemassa ollutta kansakuntaa.
Vapaussodan jälkeen Mannerheim arvioi, -
että Saksa tulee häviämään ensimmäisen maailmansodan.
Tämän johdosta hän esitti, että Suomen valtionjohto pitää vaihtaa.
Se oli Mannerheimin mielestä liian saksalaismielinen.
Häntä ei kuunneltu. Hän muutti Tukholmaan.
Kävi juuri niin, kuin Mannerheim oli arvioinut.
Saksa hävisi sodan ja voittaja- valtiot, ennen kaikkea Englanti, -
eivät heti tunnustaneet Suomen itsenäisyyttä, -
joka oli elintärkeä itsenäisyys- julistuksen annetulle kansalle.
Mannerheimia pyydettiin, ikään kuin häntä koipien välissä, -
Suomen valtionhoitajaksi 12.12.1918.
Mannerheim oli tuolloin Ranskassa ja hän otti vastaan tarjouksen.
Hän sai Englannin tunnustamaan Suomen itsenäisyyden -
ja palasi Suomeen Tukholman kautta.
Tämä on hyvin tuttua historiasta, mutta se mitä tapahtui, -
kun hän saapui Turkuun, tunnetaan huonommin.
Turkuun tullessaan Mannerheim toi myös laivalastillisen viljaa, -
koska Suomessa nähtiin nälkää.
Turussa Mannerheim meni Gustaf Johanssonin, -
silloisen arkkipiispan luokse ja pyysi, -
että arkkipiispa siunaisi hänet tähän valtionhoitajan toimeen.
Veijo Meri kirjoittaa tässä kirjassaan C. G. Mannerheim.
Luen tuon kohdan.
Meidän on hyvä muistaa, kuka on polvillaan -
arkkipiispa Gustaf Johanssonin edessä.
Mannerheim oli palvellut Venäjän tsaarin henkivartiokaartissa.
Hän oli Japanin sodan veteraani, joka käytiin 1900-luvun alussa.
Hän oli Kaukoidän tutkimusmatkailija -
ja Venäjän armeijan kenraali, johti armeijakuntaa, -
erittäin suurta joukkoa Itävalta-Unkari rintamalla.
ensimmäisessä maailmansodassa.
Hän on polvillaan ja pyytää siunausta.
Kun luin tämän Veijo Meren kirjasta, -
niin yksi palapelin pala siinä kokonaisuudessa meni kohdalleen, -
jossa näkyy Jumalan siunaus kansakunnan yllä.
Miten valtionjohtajat ovat olleet nöyriä -
ja turvautuneet elävään Jumalaan.
He ovat saaneet sen Jumalan pidennetyn käsivarren -
omaan palvelustehtävään, jota he ovat pyytäneet avuksi.
Kun kerroin tästä nuorimman poikamme Miikan rippijuhlissa, -
olin hetkeä aikaisemmin sen lukenut, -
niin puheilleni tuli hyvin lämmin ja rakkaudellinen, -
aikaa sitten edesmennyt rovasti Jussi Mäntymaa.
Hän oli silloin jo hyvin iäkäs ja hän kertoi, -
kuinka ollessaan piispain- kokouksessa avustajana, -
useita kymmeniä vuosia aikaisemmin, -
piispa oli pyytänyt heidät iltateelle ja näyttänyt tuossa yhteydessä -
tuon huoneen ja penkin, jossa Mannerheim polvistui.
Jussi kertoi tämän kyyneleet silmissä.
Hän rohkaisi minua tosi paljon, koska se vahvisti, -
että Veijo Meri ei ole hukassa lähteinensä.
30.11.1939 Suomi oli historian kovimmassa paikassa.
Neuvostoarmeija aloitti koko itärajan leveydeltä hyökkäyksen Suomeen.
Tuolloin Suomen presidentti Kyösti Kallio lähestyi Suomen armeijaa, -
ja rohkenen ajatella myös kansaa, seuraavanlaisella kehoituksella:
Lopuksi Kyösti Kallio lainaa Sananlaskujen kirjaa -
luvusta 14 aikaisemman käännöksen mukaan: -
"Vanhurskaus kansan korottaa, mutta synti on kansakuntien häpeä".
Näin siis Kyösti Kallio Jumalan sanalla rohkaisi Suomen armeijaa -
ja kuten sanoin, rohkenen ajatella, myös Suomen kansaa.
Kehotti lukemaan Raamattua ja turvautumaan siihen.
Ajattelen, että tuo Kallion viesti on ajankohtainen myös tänä päivänä.
Niin että me saamme turvautua siihen elävään Jumalaan, -
jonka auttavan käden jälki on nähtävissä kansamme historiassa.
Kerron yhden tapahtuman, talvisodan ihmeen, -
joka tapahtui Pelkosenniemellä 16-18.12.1939.
30. päivä marraskuuta 1939 Sallan suunnalla -
rajan ylitti vahvennettu neuvostodivisioona.
Miesvahvuus yli 20 000 miestä, määrävahvuinen joukko, -
hyvin motorisoitu, panssareiden ja tykistön tukema.
Vastassa oli yksi suomalainen erillinen pataljoona ja komppania, -
noin 1500 miestä.
Näiden varustuksena kiväärit, polttopullot ja puukot.
Oli ymmärrettävää, että divisioona eteni vauhdilla -
silloiseen Sallan kirkonkylään, josta se teki pihtiliikkeen.
Toinen taisteluosasto lähti etenemään -
Savukosken kautta kohti Pelkosenniemeä -
ja etelänpuoleinen suoraan kohti Kemijärveä.
Tarkoituksena oli uudelleen yhdistyä Kemijärvellä.
Puna-armeijan joukon tarkoituksena oli kahden viikon aikana -
edetä edelleen Kemijärveltä Rovaniemelle, sieltä Tornioon -
ja katkaista Suomen elintärkeät maayhteydet Ruotsiin.
16. joulukuuta pohjoisen puoleinen vahva taisteluosasto -
saavutti Kemijoen ja Kitisen yhtymäkohdassa olleen lossin, -
noin 3,5 kilometriä nykyisen Pelkosen- niemen kirkonkylän pohjoispuolella.
Oli tiukka paikka. Vastassa oli vähäisiä suomalaisia joukkoja, -
jotka olivat huonosti varustautuneita, -
mm. panssaritorjunta-aseita ei tuossa vaiheessa ollut lainkaan.
Kun panssarit tulivat yli Kemijoen länsipuolelle, -
suomalaisissa joukoissa tapahtui pakokauhua, joka saatiin hillittyä.
Se oli ymmärrettävää, koska panssaritorjunta-aseita ei ollut.
Mutta 17. päivä, vuorokausi tuon jälkeen, -
kun puna-armeijan taisteluosasto oli saavuttanut tuon lossin, -
presidentti Kyösti Kallio puhuu radiossa -
ja hän kehottaa seuraavalla tavalla mm. kansaa:
Heti puheen jälkeen Kaisa Kallio kehotti kansaa rukoilemaan.
Puhuin tästä joitakin vuosia sitten Turun Martin seurakunnan, -
Sinapin kurssikeskuksessa, miesten päivillä.
Puheeni jälkeen juttusilleni tuli vanha herrasmies, -
joka kertoi olleensa 6-vuotias, -
kun äiti vei heidät kauppaan kuuntelemaan presidentin puhetta.
Kun Kaisa Kallio oli kehottanut kansaa rukoilemaan, -
kaikki kaupassa polvistuivat, itkivät ja rukoilivat.
Oi Herra siunaa kansaamme, -
ja ole aina turvamme
Me emme kestä ilman Sinua, -
on toivomme vain Jeesus Sinussa.
Me emme kestä ilman Sinua, -
on toivomme vain Jeesus Sinussa.
Oi Herra, anna anteeksi, -
kylmyys ja kovuus, murra se.
Nyt nöyrä mieli anna tilalle, -
ja puhdista nyt sydän ihmisen.
Nyt nöyrä mieli anna tilalle, -
ja puhdista nyt sydän ihmisen.
Oi Herra siunaa kotimme, -
isät ja äidit, lapsemme -
rakkaus aina meitä vallitkoon, -
ja Henkesi nyt meitä johtakoon.
Rakkaus aina meitä vallitkoon, -
ja Henkesi nyt meitä johtakoon.
Ristisi olkoon toivomme, -
ja pyhä viitta tiellämme.
Veresi voima meitä hallitkoon, -
ja kotiin asti meidät varjelkoon.
Veresi voima meitä hallitkoon, -
ja kotiin asti meidät varjelkoon.
Näin presidentti ja hänen vaimonsa -
kehottivat Suomen kansaa turvautumaan elävään Jumalaan.
Ja Jumala kuulee rukouksia. Tästä esimerkkinä on se, -
mitä tapahtuu noin vuorokauden kuluessa Pelkosenniemellä.
17.12. Pelkosenniemelle tulee jalkaväkirykmentti 40, -
jota johtaa jääkärimajuri Armas Perksalo.
Tuo rykmentti saa erittäin vaativan tehtävän -
koukata ja yrittää tuhota tuo puna-armeijan taisteluosasto.
Jääkärimajuri Perksalo lähtee toteuttamaan sitä tehtävää, -
mikä hänelle oli käsketty.
Kahden pataljoonan oli tarkoitus koukata länsikautta -
ja edetä Kitisen yli ja tulla pohjoisesta -
ja iskeä puna-armeijan taisteluosaston sivuun ja selustaan.
Toinen pataljoona epäonnistui, -
mutta ensimmäinen onnistui koukkauksessa, -
vaikka menettikin radioyhteydet komentopaikkaan.
Tätä pataljoonaa johti jääkärikapteeni Koskenranta.
Tuona aikana pakkanen kiristyi -40 asteeseen -
ja tämä lamautti puna-armeijan taisteluosaston niin, -
että tuo ensimmäinen pataljoona sai tuhottua tykistöasemat -
ja osat huoltokeskuksesta.
Ja näin tähän liittyy hyvin mielenkiintoinen -
yhtä aikaa tapahtunut toinen tapahtuma.
Kuulin tämän, kun Savonlinnassa puhuin aiheesta miestenpäivillä -
pari vuotta sitten ja Savonlinnan eläkkeellä oleva kirkkoherra, -
Jorma Marjokorpi kertoi minulle seuraavaa.
Sallan aiempi kirkkoherra, Erkki Koivisto, -
joka palveli usean kauden kansanedustajana, -
oli välittänyt jälkipolville seuraavan tiedon.
Puna-armeijan pataljoonan komentajan auto ylittää -
Kemijoen ja tulee sen länsipuolelle.
Tämän komentajan autokuski saa kuolettavan osuman -
ja kaatuu rattinsa päälle niin, että antaa äänimerkin.
Tuo äänimerkki oli ilmeisesti annettu perääntymiskäskyksi, -
koska joukot lähtevät myös Kemijoen länsipuolelta -
nopeasti vetäytymään itään päin.
Näin nämä kaksi tapahtumaa, -
jota edelsi ihmeellinen säätilan muutos, -
joka lamautti tuota puna-armeijan taisteluosastoa -
ja tuo kohtalokas äänimerkki, aikaansaivat osaltaan sen,
että puna-armeija lähti vetäytymään ja vetäytyi Saijaan saakka.
Sotahistorian tutkimus ottaa näkökulman, -
että luonnonvoimat puuttuivat peliin.
Me lauletaan tutussa virressäkin: "Hän säät ja ilmat säätää".
Näin Suomen presidentti Kallio kehotti turvaamaan Korkeimpaan, -
Kaisa Kallio rukoukseen -
ja Pelkosenniemellä koettiin yksi talvisodan ihmeistä.
Kun tuon jääkärirykmentti 40 miehet kyselivät, -
miten tämä saattoi olla mahdollista, kävivät läpi tapahtumia, -
he pyysivät 25 vuotta tuon tapahtuman jälkeen -
professori Ensio Seppästä tekemään muistomerkin, -
joka on Pelkosenniemen kirkonkylän pohjoispuolella 3,5 kilometriä.
He hakkauttivat tuohon muistomerkkiin tekstin:
"Tässä auttoi Herra".
Liian vähän puhutaan Jumalan pelastavista teoista -
Suomen kansan historiassa.
Raamattu kehottaa kertomaan näistä jälkipolville, -
että meidän lapset ja lapsenlapset olisivat tietoisia siitä, -
mistä pohjimmiltaan apu tulee.
Pelkosenniemen ihmeen taustalla oli Jumalaan turvautuminen, -
Hänen sanaansa turvautuminen ja rukous.
Kun sitten miehet ja naiset itseään säästämättä, -
heittivät itsensä likoon, saivat kokea tämän ihmeen.
Tuo Pelkosenniemen taistelun muistomerkin teksti -
kertoo siitä tunnustuksesta, kuinka inhimillisissä asioissa -
on kuitenkin hyvä käsi, joka antaa siunauksen.
Jumalan sanan kunnioittaminen ja rukous oli niitä elementtejä, -
joilla rakennettiin näitä ihmeitä.
Jumalan hyvä käsi oli Suomen kansan yllä.
Vaikka käytännön työn toteutti miehet ja naiset, -
rintamalla ja kotirintamalla itseään säästämättä, -
niin loppujen lopuksi Jumalan hyvä käsi oli kansakunnan yllä.
20.1.1942 tehtiin maailmanhistorian järkyttävin päätös.
Wannseen kantanossa, 25 kilometriä Berliinin lounaispuolella, -
tehtiin päätös 11 miljoonan juutalaisen -
systemaattisesta tuhoamisesta kuolemanleireillä.
Tuota kokousta johti Adolf Eichmann ja häntä avusti Reinhard Heydrich.
Tuo suunnitelma sisälsi 11 miljoonan juutalaisen -
systemaattisen kokoamisen tuhoamisleireille.
Miksi?
Juutalaiset oli koottu jo gettoihin ja keskitysleireille.
Jumala on valinnut Israelin maan, kansan -
ja Jerusalemin kaupungin pelastushistorian näyttämöksi.
Israelin kansa ei ole tuota itse ansainnut.
Se on Jumalan suvereeni valinta, kuten hän Paavalin kautta opettaa -
Israelin seurakunnan suhteesta Roomalaiskirjeen luvuissa 9, 10 ja 11.
Jumalan vastustaja tekee kaikkensa, ettei olisi Israelin maata, -
ei kansaa, eikä tuolla kansalla pääkaupunkina Jerusalemia.
Jumala on toteuttanut, käyttäen näitä elementtejä, -
jo maailman syyllisyyskysymyksen ratkaisun tuossa maassa, -
tuon kansan juutalaisen Jeesuksen kautta ja tuossa kaupungissa.
Pääpaino on se, että maailman syyllisyys on sovitettu -
ja kaikilla on mahdollisuus kuulla evankeliumi, kaikilla kansoilla.
Mutta Jumala vie vielä pelastavia tekoja eteenpäin -
ja niissä Hän käyttää edelleen tuota maata, tuota kansaa, -
ja omaa poikaansa, meidän Vapahtajaamme, juutalaista Jeesusta.
Tämän tähden vastustaja tekee kaikkensa, ettei näitä olisi.
Yritys on epätoivoinen, sillä Jeesus on jo voittanut, -
mutta silti hän tekee kaikkensa.
Tämä päätös, joka Wannseessa tehtiin, kosketti myös Suomea.
Noin puoli vuotta tuon päätöksenteon jälkeen, -
heinä-elokuun vaihteessa 1942 -
Heinrich Himmler, joka oli Gestapon johtaja ja SS:n pomo, -
tuli Suomeen ikään kuin lomailemaan, mutta tarkoituksena oli pyytää, -
että Suomi luovuttaa 2300 juutalaista Natsi-Saksan käsiin.
Kun Himmler saapui Suomeen, -
niin hänen lounastaessaan suomalaiset tiedustelumiehet -
menivät hänen hotellihuoneeseensa ja tutkivat Himmlerin tavarat -
ja löysivät salkusta näiden 2300 Suomen juutalaisen listan.
Tieto välitettiin Mannerheimille
Kun Mannerheim sai tämän kuulla, hän ilmoitti, -
että yksikään juutalainen sotilas tai heidän omaisensa ei lähde maasta.
Rangell lähti tähän mukaan ja tapahtui ihme.
Saksan ollessa mahtavimmillaan, Suomi sai oikeuden -
olla luovuttamatta näitä Suomen juutalaisia.
Tässä on mielenkiintoinen rinnakkaistapahtuma ja tausta, -
joka vaikutti myös Mannerheimin päätökseen.
Kun puhuin tästä Kiponniemessä, Keski-Suomessa,
vapaaseurakunnan kurssikeskuksessa viime vuoden elokuussa, -
juttusilleni tuli Kalevi Marin -niminen mies Keravalta -
ja kertoi tarkasti, mitä tapahtui -
Aarne Ylpön, Erkki Kailan ja Mannerheimin välisellä akselilla -
samaan aikaan, kun Himmler oli näitä pyyntöjä esittämässä.
Jumala laski Konnunsuon vankilassa, vankilasaarnaaja Aarne Ylpölle -
Obadjan kirjan kohdat sydämelle, joka kuuluu näin: -
Älä ilku Juudaa sen häviön päivänä! Älä herjaa sitä ahdingon aikana!
Älä tunkeudu sisään kansani porteista sen onnettomuuden aikana!
Älä muiden joukossa katsele ivallisesti kansani hätää -
sen onnettomuuden päivänä!
Älä kajoa sen omaisuuteen onnettomuuden päivänä!
Älä väijy pakoteitten varsilla, pakoon pyrkivien turmana!
Älä luovuta Juudasta paenneita takaa-ajajien käsiin ahdingon päivänä!
Lähellä on Herran päivä, lähellä kaikkia kansoja.
Niin kuin sinä olet veljellesi tehnyt, niin myös sinulle tehdään.
Sinulle maksetaan tekojesi mukaan. (Ob. 12b-15)
Kalevi Marin toimi Aarne Ylpön, joka oli vankilasaarnaaja tuohon aikaan, -
niin Marin säesti häntä näillä vankilakeikoilla.
Kalevi Marin sanoi, että Aarne Ylppö itse kertoi nämä tapahtumat hänelle.
Jumala oli laskenut tämän Obadjan sanan Aarne Ylpön sydämelle -
samaan aikaan siis, kun Himmler vieraili Suomessa.
Jumala oli kehottanut Ylppöä, että lähtee heti -
ja kertoo tämän sanan silloiselle arkkipiispalle, Erkki Kailalle.
Kello oli kymmenen, kun Jumala tämän puhui Ylpölle.
Ylppö ei lähtenyt vielä illalla, vaan lähti aamulla.
Hän meni piispan ovelle, koputti oveen ja kertoi, -
hänellä on sana Herralta sinulle.
Luki tämän Obadjan kirjan kohdan.
Ylppö oli kertonut Marinille, mitkä olivat Kailan ensimmäiset sanat:
"Voi mikset tullut yöllä. Koko yön olen valvonut, -
kun olen miettinyt, mitä vastaan Mannerheimille, -
joka kysyy kantaani juutalaisten luovutukseen".
Nyt Erkki Kaila sai sanan. Hän kuunteli, otti sen vakavasti -
ja yhteydenotossaan Mannerheimiin -
hän kertoo lisänneensä vielä tuohon Obadjan kirjan sanaan -
Sakarian kirjan luvun 2 kohdan: "Älä koske hänen silmäteräänsä"
Sain tästä silmäterästä konkreettisen opetuksen, -
kuinka herkkä paikka se on.
Jouduin lopettamaan meidän kissan, joka oli meidän perheelle ikävä paikka.
Kun eläinlääkäri oli antanut tuon piikin, -
hän meni jonkun ajan kuluttua ja pökkäs sormella avoimeen iirikseen.
Kysyin, minkä tähden näin teit.
Hän sanoi: "Paikka on niin herkkä, että jos kissa on narkoosissa, -
se reagoi, mutta jos se on kuollut, se ei reagoi".
Näin herkkä asia on, kun satutaan siihen suunnitelmaan, -
mikä Jumalalla on, kun Hän tuottaa pelastuksen kaikille kansoille, -
missä hän käyttää Israelin maata, kansaa -
ja ennen kaikkea poikaansa Jeesusta, Kristusta.
Näin Mannerheim sai pohjan, yhä vankemman pohjan, -
ei pelkästään sen tähden olla luovuttamatta, -
että Suomen armeijassa palveli yli 300 Suomen juutalaista, -
hyvin moni, hyvin ansiokkaasti, -
vaan hän sai myös hengelliseltä auktoriteetilta -
selkeän, raamatun sanan kautta tulevan rohkaisun olla luovuttamatta.
Niin kuin aikaisemmin sanoin, tapahtui ihme.
Saksan ollessa mahtavimmillaan, Suomi sai olla luovuttamatta.
Jälleen kerran elementti, Jumalan sanan kuuleminen -
ja sen mukaan toimiminen.
Edelleen uskon, että me selvittiin -
myös jatkosodasta ja suurhyökkäyksestä sen tähden, -
että Suomen kansan johto ja myös laaja osa Suomen kansaa -
turvasi Jumalan sanaan, tahtoi toimia sen mukaan ja rukoili.
Näin me saamme olla kiitollisia niistä miehistä ja naisista, -
jotka käytännön työn tekivät rintamalla ja kotirintamalla, -
mutta Jumalan hyvä käsi oli kansakunnan yllä.
Yksi näistä kysymyksistä oli juutalais- kysymys ja siinä oikein toimimme.
Nämä näkökulmat on tänä päivänä polttopisteessä ja ajankohtaisia.
Suuri rukoukseni ja toiveeni on, että Suomen kansan johto -
ja Suomen kansa edelleen kuulee sen, mitä Jumala sanassaan puhuu, -
haluaa noudattaa sitä ja toimia sen mukaan.
Jumala ei kysy täydellisyyttä, vaan sydämen asennetta, -
sitä että Häntä kunnioitetaan ja hänen kunnioittamisensa on -
Hänen sanansa kunnioittamista, Hänen puoleensa kääntymistä -
ja siitä lähteestä ammentamista, mistä aikaisemmatkin sukupolvet -
ovat saaneet kokea Jumalan siunauksen Suomen kansan yllä.
Minä kuljen polkuani.
Mietin hiljaa nyt omaa kansaani.
Muistan vaiheet sen kaikki taas niinkuin eilisen -
siksi itken ja kyselen.
Muistan vaiheet sen kaikki taas niinkuin eilisen -
siksi itken ja kyselen.
Miksi unohdat Jumalasi näin -
vaikka auttoi Hän vierellemme jäi.
Suomesta kun taisteltiin -
silloin meitä varjeltiin.
Ethän unohda Jumalaasi
Herra, auta kansaamme taas -
että turvaisi yksin Jumalaan.
Nöyrä mieli nyt anna se että tunnustaa -
minä tarvitsen Jumalaa.
Nöyrä mieli nyt anna se että tunnustaa -
minä tarvitsen Jumalaa.
Miksi unohdat Jumalasi näin -
vaikka auttoi Hän vierellemme jäi.
Suomesta kun taisteltiin -
silloin meitä varjeltiin.
Ethän unohda Jumalaasi.
Raamatussa kerrotaan tilanteesta, -
jossa Jumala saa Israelia vastaan hyökänneet joukot sekasortoon -
ja taistelemaan keskenään.
Yksi näistä kertomuksista on Tuom. kirjan luvussa 7, -
kuinka Gideon pienellä 300 miehen joukolla -
saa voiton huomattavasti vahvemmasta vastustajasta, -
kun Jumala puuttuu peliin ja laittaa vastustajan kahinoimaan keskenään.
Toinen kerrotaan 2. Aikakirjan luvussa 20.
Ihan vain mainitakseni kaksi esimerkkiä, -
jossa Juudan kuningas Joosafat -
saa voiton huomattavasti vahvemmasta vastustajasta.
Mikä yhdistää näitä molempia tilanteita?
Se, että heikot luottavat elävään Jumalaan ja rukous.
Luottamus Jumalaan ja rukous.
Gideon on polvillaan.
Joosafat on rähmällään - ja huutaa Jumalan apua -
ja saa Jumalan yllättävänkin -
avun ja puuttumisen näihin tilanteisiin.
Myös Suomen historiasta löytyy -
suurhyökkäyksen ajalta tällainen esimerkki.
Olin kuullut kenttärovasti Muukkosen -
jättäneen jälkipolville tiedon tilanteesta, -
jossa suurhyökkäyksen aikana rintamakomentaja -
oli polvistunut esikuntansa edessä -
ja rukoillut Jumalaa avuksi tilanteessa, -
jossa kaikki omat voimavarat oli laitettu peliin.
En ollut varma, koska ei ollut lähteitä, -
onko tämä tapahtuma tosi vai ei, ennen kuin sain -
tämän vuoden maaliskuussa vahvis- tuksen, että näin on tapahtunut.
Tämä rintamakomentaja oli kolman- nen prikaatin silloinen komentaja, -
niin sanotun sinisen prikaatin komentaja, eversti Kai Savonjousi.
Olin puhunut pienessä porukassa, että jotain tällaista on sattunut -
ja sain tiedon, että Kai Savonjousen poika, -
Matti Savonjousi asuu Hämeenlinnassa.
Helmikuussa tänä vuonna sain kutsun Hämeenlinnaan miesten aamuun, -
Café Laurell konditoriakahvilaan.
Ajellessani edellisenä päivänä Hämeenlinnaa kohti muistin, -
että Matti Savonjousi asuu Hämeenlinnassa.
Rukoilin hyvin lapsenomaisesti: -
"Herra lähetä Savonjousi tuohon aamuun, että saisin kysyä, -
onko isä kertonut tällaisesta tapahtumasta".
Yövyin ystäväpariskunnan luona ja siellä kysyin, -
että onko Matti käynyt miesten aamuissa.
Sain kuulla, että ei.
Aamulla menin tuohon miesten aamiaistilaisuuteen.
Siellä oli minut sinne kutsunut rovasti Yrjö Niemi paikalla.
Kysyin Yrjö Niemeltä, tunnetko Matti Savonjousen.
Hän tietää, mutta ei ole käynyt täällä. Ehkä joskus kauan sitten.
Pari minuuttia Yrjön kanssa käymäni keskustelun jälkeen -
Matti Savonjousi astui ovesta sisälle.
Se oli pyhä hetki. Jumala kuuli rukouksen.
Kysyin Savonjouselta, sopiiko haastatella häntä tilaisuuden jälkeen.
Se kävi hänelle.
Tämän keskustelun ja sen materiaalin, muistioiden perusteella, -
mitä sain Matti Savonjouselta, kerron seuraavaa:
Suurhyökkäys alkoi 10.6.1944
Tuonne Kannakselle siirtyi Sallasta kolmas prikaati, -
jonka komentaja kuoli Sallassa, kun junaa lastattiin.
Hän oli eversti Joose Hannula.
Mannerheim käski prikaatin komenta- jaksi eversti Kai Savonjousen.
Savonjousi otti prikaatin komentajan tehtävät vastaan.
Tuo prikaati saapuu Kannakselle 14.6.
Samaan aikaan tapahtuu Kuuterselässä -
Vammelsuu-Taipale linjalla läpimurto.
Tuolla alueella on Savonjousen komentama prikaati.
Sen seurauksena murtokohdasta pääsee panssarivaunuja -
etenemään 12 kilometrin syvyyteen -
tuon linjan murtokohdasta.
Filosofian tohtori Tapio Tiihonen -
on tehnyt venäläisiin sotapäivä- kirjoihin ja materiaaliin perustuen -
laajamittaisen väitöstutkimuksen Helsingin yliopistossa, -
jossa hän kertoo venäläisiin lähteisiin nojautuen, -
mitä tapahtuu tuolla alueella.
Mikäli kysymyksessä on tämä tilanne, niin kuin vahvasti näyttää, -
niin Jumala kuuli Kai Savonjousen rukouksen.
Hän laittoi neuvostoarmeijan joukot taistelemaan keskenään -
ja näin suomalaiset saivat kallis- arvoista aikaa vetäytyä hallitummin -
Viipuri-Kuparsaari-Taipale linjalla, -
jossa loppujen lopuksi Ihantalan taistelussa suurhyökkäys laantui -
ja Neuvostoliitto lähti keskittämään joukkoja kohti Berliiniä, -
vaikka sotatoimet jatkuivat Suomessa.
Jälleen kerran elementteinä rukous.
Läpi itsenäisen Suomen historian ja erityisesti sodan ajan tapahtumien, -
kulkee Jumalan sanaan turvautuminen ja rukous, -
Jumalan avuksi huutaminen.
Näin me selvittiin ja saadaan iloita -
ja kiittää tästä rakkaasta isänmaasta -
ja kaikista niistä, jotka ovat uhrauksen antaneet sen eteen.
Jumala ei ole muuttunut.
Hän on edelleen rukouksia kuuleva Jumala, joka tahtoo, -
että Hänen sanaansa kunnioitetaan ja siihen turvataan -
ja Häntä avuksi huudetaan.
Kun Sauli Niinistö valittiin presidentiksi, hän aloitti -
Kultarannassa, Naantalissa turvallisuuspoliittiset seminaarit.
Hän kutsuu satakunta eri alan asiantuntijaa ja haluaa kuulla, -
mitenkä seminaarin aiheena olevaa teemaa tulkitaan -
ja siellä käydään pohdintoja, jossa saadaan elementtejä, -
kuinka Suomea johdetaan muuttu- neessa turvallisuusympäristössä.
Katsoin 2013 tuon ajankohtais- ohjelman ja Niinistön haastattelun.
Menin jonkun ajan kuluttua nukku- maan ja tuona iltana luin raamattua.
Olin menossa 1. Aikakirjassa luvussa 12.
Siinä kerrotaan tilanteesta, jossa Daavid on Hebronissa.
Hän ei ole vielä koko Israelin kuningas, -
vaan Saulin joukot ja Daavidin joukot kahinoivat keskenään.
Kuitenkin edesmenneen kuningas Saulin joukoista -
tulee eri Israelin sukukunnista miehiä Daavidin puolelle.
Tuossa luvussa kerrotaan, kuinka monta miestä -
ja minkälaisia ominaisuuksia näillä miehillä oli.
Kun tulin luvun 12 jakeeseen 32, -
tässä tapauksessa vanhan käännöksen mukaan, -
siinä kerrottiin isaskarilaisista ja sanottiin heidän ominaisuutensa.
Kun luin tuon kohdan, menin polvilleni sänkyni viereen ja rukoilin.
Herra anna tämän henkisiä miehiä Sauli Niinistölle avustajiksi.
Tuo jae kuuluu:
Se kääntyi tietenkin juuri katsomani ajankohtaisohjelman -
ja Niinistön haastattelun jälkeen rukoukseksi.
Herra anna näitä, anna suomalaisia miehiä ja naisia, -
jotka ymmärtävät ajan ja tietävät, mitä Suomen pitää tehdä.
Lopuksi haluan ottaa esille ilahdut- tavan tapahtuman kuluneelta vuodelta.
26.8. vietettiin suomalaista messua Senaatin torilla.
Oli hyvin merkittävää, -
kuinka Jenni Haukio kehotti kunnioittamaan kristillisiä arvoja, -
jolle tämän maan hyvinvointikin on paljolti rakentunut.
Hän rohkaisi Turun terroriteon osallisia psalmilla 91.
Hän antaa enkeleilleen käskyn varjella askeleesi.
Luulen, että tämä Jumalan näkö- kulmasta on vielä suurempi asia, -
kuin osaamme edes ajatella.
Se että valtakunnan ensimmäinen nainen kehottaa arvostamaan -
ja pitämään kiinni kristillisistä arvoista, rohkaisee Jumalan sanalla.
Mielenkiintoinen tapahtuma tapahtui juuri hänen puhuessaan.
Valtioneuvoston linnan ylle ilmestyi sateenkaari.
Rohkenen ajatella, että se ei ole sattumaa.
On hyvä muistaa, mikä on sateenkaaren alkuperäinen merkitys.
Sen merkitys Raamatussa on se, että Jumala itse muistuttaa itseänsä, -
että vaikka ihmisten pahuus on suuri, -
Hän ei tuhoa maata samalla tavoin, kuin Hän teki Nooan aikana.
Jotenkin koen, että yhtäaikaa -
tämä messu oli suloinen tuoksu Jumalalle -
ja Hän muistaa, että vaikka pahuutta on, -
Hän ei ota hyvää kättänsä pois tämän kansakunnan yltä, -
jos Häntä kunnioitetaan.
Hänen kunnioittamisensa on Hänen sanansa kunnioittamista,
Hänen avuksi huutamista.
Näissä Hän ei kysy täydellisyyttä, vaan sydämen asennetta.
Rukoillaan yhdessä lopuksi.
Pyhä Jumala, rakas Taivaallinen Isä -
me kiitämme Sinua siitä, että olet auttanut Suomen kansaa -
sen ahdingon aikoina ja hyvinvoinnin aikoina.
Kiitämme niistä valtion johtajista ja kansalaisista, -
jotka ovat kehottaneet turvautumaan Sinun sanaasi ja rukoilemaan.
Kiitämme Sinua uskollisuudestasi, -
että voimme nähdä aivan erityisesti pelastavat teot -
tämän 100 vuotta täyttävän, itsenäisen Suomen historiassa.
Me kannamme nykyisen valtionjohtomme, -
Sauli Niinistön, Jenni Haukion -
Juha Sipilän, maan hallituksen, eduskunnan, -
kirkkomme, kaikki seurakunnat tässä maassa, koko kansan Sinun eteesi.
Älä ota hyvää kättäsi, elävä Jumala, tämän kansakunnan yltä.
Herra varjele edelleen myös meidän rajamme.
Ja vaikka joutuisit pudottamaan polvilleen, -
niin anna siunaus tälle kansalle.
Anna niitä herätyksen aikoja, jota kaipaamme -
ja jolla tahdot siunata tämän päivän ihmisiä ja tulevia polvia.
Sinua me ylistämme elävä Jumala, Isä, Poika ja Pyhä Henki. Aamen.
Tekstitys: Tarja Korkeamäki