UNDER I KRIGSTID OLLI SEPPÄNEN
Produktion Niko Hukka
"Här hjälpte Herren"
Välkomna till detta program vars tema är Guds välsignelse över nationen.
Någon kanske minns från konfirmationsläsningen -
hur man lärde sig på vilka sätt Gud uppenbarar sig.
Huvudvikten låg vid att Han visar sig i Bibelns uppenbarelse -
och speciellt i Jesus Kristus.
Men man lärde, och lär, också att Gud uppenbarar sig i nationernas öden.
Speciellt tydligt syns detta i Israels olika skeden -
där Gud uppenbarar sitt eget väsen.
Sin helighet, sin majestät, sin kärlek och sin trofasthet, -
sina rättvisa domar och framförallt sina frälsande gärningar.
Men även i Finlands öde syns Guds gärningar.
Då jag talar om detta hänvisar jag ganska ofta till krigen -
för man inte kan se på Finlands historia utan att nämna krigen.
Finland blir självständigt 6 december 1917.
Finlands inbördeskrig 27 januari - 15 maj 1918
Vinterkriget 30 november 1939 - 13 mars 1940
Fortsättningskriget 25 juni 1941 - 19 september 1944.
Lapplandskriget 15 september 1944 - 27 april 1945
Jag har tjänstgjort som yrkessoldat vid luftvapnet och vet -
att kriget är den största förbannelse ett samhälle kan uppleva.
Därför ska det aldrig förhärligas, -
inte ens de lysande framgångar man upplevt.
Men i dessa Finlands historiska skeden kan man se -
Guds trofasthet och Hans gärningar då man förtröstat på Hans Ord, -
ropat till Honom i bön -
och därefter fått förundra sig över hur Han har hjälpt -
en nation som befann sig i en svag ställning.
Finland blir självständigt 6 december 1917
Efter frihetskriget uppskattade Mannerheim att Tyskland förlorar -
första världskriget. Därför föreslog han att Finlands statsledning -
skulle bytas ut, då han ansåg den vara för tyskvänlig.
Man lyssnade inte på honom, och han flyttade till Stockholm.
Det gick precis så som Mannerheim hade förutsett -
Tyskland förlorade kriget -
och de vinnande staterna, främst Frankrike och England -
erkände inte genast Finlands självständighet.
Det var livsviktigt för ett folk som precis förklarat sig självständigt.
Därför kom man med svansen mellan benen och bad Mannerheim -
att bli statschef för staten Finland 12 december 1918.
Mannerheim befann sig då i Frankrike och han sade ja.
Han fick omedelbart England att erkänna Finlands självständighet -
och återvände till Finland via Stockholm.
Detta är mycket välbekant från historien, men det -
som hände då han anlände till Åbo är kanske mindre bekant.
Då han kom dit hade han även med sig en båtlast spannmål -
eftersom man svalt i Finland.
I Åbo gick Mannerheim till Gustaf Johansson, ärkebiskopen, -
och bad att ärkebiskopen skulle välsigna honom till hans tjänst.
Veijo Meri skriver om det i sin bok: "C. G Mannerheim". Jag läser det.
Mannerheim valdes till statschef 12 december 1918.
Han var I Frankrike dit han sänts för att skaffa västmakternas erkännande -
av Finlands självständighet och bröd, vilket han gjorde.
Veijo Meri skriver i sin bok: "C. G. Mannerheim marskalken av Finland":-
Då han anlände till Åbo gick Finlands statschef, generallöjtnant -
Mannerheim till ärkebiskop Gustaf Johansson och bad -
denne välsigna honom till tjänsten som statschef.
Förfarandet var okänt i Finland.
Mannerheim knäböjde inför ärkebiskopen -
och denne lade sin hand på hans huvud och bad.
Han bad att denna ansvarsfulla befattning -
skulle utföras till Guds ära och fäderneslandets lycka.
Omedelbart därefter reste Mannerheim med tåg till Helsingfors.
Vi gör väl i att komma ihåg vem det är som står på knä -
framför ärkebiskop Gustaf Johansson.
Mannerheim hade tjänstgjort i ryska kejsarens livgarde, Chevaliergardet -
han var krigsveteran från japanska kriget i början av 1900-talet, -
han hade gjort upptäcktsresor i Fjärran Östern -
och var general i ryska armén -
och ledde en stor styrka vid Österrike-Ungern fronten -
under första världskriget.
Det är han som står på knä och ber om välsignelse.
Då jag läste om detta i Meris bok föll en pusselbit i helheten på plats.
Man ser däri Guds välsignelse över nationen:-
Hur ödmjuka våra statsöverhuvuden har varit -
och tagit sin tillflykt till den levande Guden.
De har inte varit fullkomliga, men de har fått hjälp av Gud i sin tjänst -
då de har bett om hjälp.
Då jag berättade om detta när vår yngsta son, Miika, konfirmerades -
jag hade just precis läst det -
så kom den varma, kärleksfulla, nu sedan länge framlidna, prosten -
Jussi Mäntymaa, fram till mig. Han var redan då mycket gammal. Han -
berättade om hur då han för tiotals år sedan bistått vid biskopsmötet -
och biskopen hade bjudit in dem på kvällste och visat -
dem rummet och bänken där Mannerheim knäböjde.
Jussi berättade detta med tårar i ögonen.
Detta uppmuntrade mig mycket, för det bekräftade -
att Veijo Meris källor stämmer.
30.11.1939 befann sig Finland i sin svåraste situation någonsin.
Sovjetunionens armé inledde en attack längs hela östgränsen.
Då närmade sig president Kyösti Kallio Finlands armé -
och folk med följande uppmaning: -
Jag uppmanar alla som under denna allvarliga tid tjänar fosterlandet -
att läsa Bibeln. Våra förfäder har under århundradenas gång -
både under nöd och förföljelse liksom under fredens dagar -
ur den öst liv, styrka och tröst.
I dagens läge behöver vårt folk Guds Ords nyskapande kraft.
Låt oss med en ödmjuk hjärtats tro ta till oss dess välsignelser.
Rättfärdighet upphöjer ett folk, men synd är folkens vanära. (Ords 14:34)
Till slut citerar Kyösti Kallio Ordspråksboken 14:34.
"Rättfärdighet upphöjer ett folk, men synd är folkens vanära."
Med Guds Ord uppmuntrade alltså Kallio Finlands armé och folk.
Han uppmuntrade dem att läsa Bibeln och förtrösta på den.
Kallios budskap är mycket aktuellt även i dag.
Vi får förtrösta på den levande Guden -
vars hjälpande hand är synlig i vårt folks historia.
Jag ska berätta om ett av vinterkrigets under.
Det inträffade i Pelkosenniemi 16-18.12.1939
30.11.1939 överskred vid Salla en förstärkt sovjetisk division gränsen.
Över 20 000 män, motoriserade och stödda av pansarvagnar och artilleri.
Emot sig hade de en enskild finsk bataljon och ett kompani, -
ca 1 500 män med gevär, molotovcocktails och knivar.
Det är förståeligt att den förstärkta divisionen snabbt ryckte fram -
till dåvarande Salla kyrkby varifrån den gjorde en kniptångsmanöver.
Den ena stridsgruppen ryckte fram via Savukoski mot Pelkosenniemi -
och den södra rakt mot Kemijärvi.
Meningen var att de skulle förenas i Kemijärvi.
Röda arméns mål var att under två veckor -
rycka fram från Kemijärvi till Rovaniemi och därifrån till Torneå -
och skära av Finlands livsviktiga landförbindelse till Sverige.
16.12 nådde den starka norra avdelningen -
färjan där Kemi älv och Kitinen flyter samman -
ca 3,5 kilometer norr om nuvarande Pelkosenniemi kyrkby.
Det var en kinkig situation.
De finska trupperna var få och dåligt utrustade.
De hade bl.a. inget pansarvärn.
Då pansarvagnarna kom över, väster om Kemi älv -
uppstod panik i de finska trupperna, men den kvästes.
Det var förståeligt, då de inte hade pansarvärnsvapen.
Men 17.12, ett dygn efter att -
Röda arméns stridsgrupp hade nått fram till färjan -
talar president Kyösti Kallio i radion -
och uppmanar bl.a. på följande sätt folket: -
Ni soldater vid fronten får varje dag se, och vi här hemma får -
till vår förundran höra, hur den hand som leder livet ger er kraft att stå -
emot våldet och segra även då ni står inför en väldig övermakt.
Efter presidentens tal uppmanade hans fru, Kaisa Kallio, folket att be.
För några år sedan talade jag om detta på Åbo församlings kurscenter -
vid en samling för män.
Efter mitt tal kom en gammal gentleman fram till mig.
Han hade varit 6 år gammal då hans mor tagit honom med till butiken -
för att lyssna till presidentens tal.
Då Kaisa Kallio uppmanat folket att be -
knäböjde, grät och bad alla som befann sig i butiken.
Herre välsigna vårt folk -
och var för alltid vår trygghet.
Utan Dig klarar vi oss inte -
vårt enda hopp står Jesus till Dig.
Utan Dig klarar vi oss inte -
vårt enda hopp står Jesus till Dig.
Herre förlåt oss -
vår köld och hårdhet, bryt ner den.
Ge oss ett ödmjukt sinne i dess plats -
och rena nu människors hjärtan.
Ge oss ett ödmjukt sinne i dess plats -
och rena nu människors hjärtan.
Herre, välsigna våra hem -
våra fäder, mödrar, barn.
Må kärleken alltid hos oss råda -
och Din Ande leda oss.
Må kärleken alltid hos oss råda -
och Din Ande leda oss.
Må korset vara vårt hopp -
och en helig vägvisare på vår väg.
Må Ditt blods kraft styra oss -
och bevara oss ända hem.
Må ditt blods kraft styra oss -
och bevara oss ända hem.
På detta sätt uppmanade presidenten och hans fru Finlands folk -
att förtrösta på den levande Guden.
Och Gud hör bön.
Ett bevis på detta är vad som händer inom ett dygn i Pelkosenniemi.
17.12 kommer till Pelkosenniemi infanteriregementet 40 -
lett av jägarmajor Armas Perksalo.
Regementet får en mycket krävande uppgift: -
att göra en kringgående rörelse och försöka tillintetgöra -
Röda arméns stridsgrupp.
Jägarmajor Armas Perksalo börjar förverkliga denna mission.
Han hade fått befallning om att två bataljoner -
skulle göra en kringgående rörelse västerut och rycka fram -
över Kitinen och anfalla från norr -
mot Röda arméns flank och rygg.
Den andra bataljonen misslyckades, men den första lyckades kringgå -
även om de tappade radiokontakten med kommandoplatsen.
Bataljonen leddes av jägarkapten Koskenranta.
Temperaturen sjönk till - 40 C.
Röda arméns stridsgrupp lamslogs av kölden.
Därför lyckades den första bataljonen förstöra -
artilleriställningarna och en del av underhållscentralerna.
Samtidigt hände någonting annat intressant som hör ihop med detta.
Jag hörde detta då jag i Nyslott talade om det här på en samling för män -
för ett par år sedan och Nyslotts pensionerade kyrkoherde -
Jorma Marjokorpi berättade det för mig.
Den tidigare kyrkoherden i Salla, Erkki Koivisto, -
som också satt i riksdagen i många år -
hade förmedlat följande uppgift till eftervärlden: -
Röda arméns kommendör korsar Kemi älv och kommer till dess -
västra sida. Kommendörens chaufför träffas av ett dödligt skott -
och stupar över sin ratt så att tutan slås på.
Signalen var tydligen en reträttorder -
för trupperna på Kemi älvs västra sida börjar snabbt retirera österut.
Dessa två händelser, den för- underliga förändringen i väderleken -
som lamslog Röda arméns stridsgrupp -
och den där ödesdigra signalen från bilen -
ledde till att Röda armén retirerade ända till Saija.
Forskningen i krigshistoria anser att -
naturkrafterna blandade sig i spelet.
Vi sjunger i en psalm att "allting är hans gåva, allt styr han med sitt bud."
President Kallio uppmanade folket att ty sig till den Högste.
Kaisa Kallio uppmanade folket att be.
Och vid Pelkosenniemi skedde ett av vinterkrigets under.
Då jägarregemente 40:s män frågat sig -
hur detta var möjligt -
och gått igenom händelserna, bad de sedan, -
25 år efter händelsen, professor Ensio Seppänen -
göra ett minnesmärke, som idag finns ca 3,5 km norr om dagens kyrkby.
På minnesmärket står det: "Här hjälpte Herren".
Man talar för lite om Guds räddande gärningar -
i Finlands folks historia.
Bibeln uppmanar oss att berätta för kommande generationer -
så att våra barn och barnbarn skulle vara medvetna om -
var hjälpen egentligen kommer ifrån.
Vinterkriget. Striden i Pelkosenniemi.
18.12.1939. Här hjälpte Herren.
Bakgrunden till undret vid Pelkosenniemi -
var att man förtröstade på Gud och Hans Ord och bön.
När sedan män och kvinnor utan att skona sig själva gav sitt allt -
fick de uppleva detta under.
Texten på minnesmärket i Pelkosenniemi -
berättar om erkännandet av att över mänskliga affärer -
vilar dock en god och välsignande hand.
Högaktningen av Guds Ord -
och bönen var de byggstenar -
som byggde dessa under.
Guds goda hand vilade över Finlands folk.
Även om det var män och kvinnor som gjorde det praktiska arbetet -
vid fronten och på hemmafronten, utan att skona sig själva -
var det sist och slutligen Guds goda hand som vilade över nationen.
Förintelsen
Adolf Eichmann 19 mars 1906 - 31 maj 1962
Reinhard Heydrich 7 mars 1904 - 4 juni 1942
Heinrich Himmler 7 oktober 1900 - 23 maj 1945
20.1.1942 fattades världshistoriens mest chockerande beslut.
På en herrgård i Wannsee, 25 km sydväst om Berlin -
beslöt man att i förintelseläger systematiskt döda 11 miljoner judar.
Mötet leddes av Adolf Eichmann -
och han assisterades av Reinhard Heydrich.
Planen innebar att 11 miljoner judar samlades in till förintelseläger.
Varför?
Judarna hade ju redan samlats in i ghetton och koncentrationsläger.
Gud har utvalt Israel, landet och folket -
och staden Jerusalem till skådeplats för frälsningshistorien.
Israels folk har inte själva förtjänat det.
Det är Guds suveräna val.
Som Han undervisar oss genom Paulus -
om förhållande mellan Israel och församlingen i Rom 9-11.
Guds fiende gör sitt yttersta för att det inte ska finnas ett land -
ett folk eller en huvudstad som heter Jerusalem.
Genom att använda dessa beståndsdelar har Gud förverkligat -
lösningen på världens skuldproblem.
I det landet, genom juden Jesus, och i den staden.
Huvudvikten fästs vid det att världens skuld är sonad -
och alla folk har möjlighet att höra evangelium.
Men Gud för ännu sina frälsande verk vidare.
Och i dem använder Han sig ännu av det landet, -
det där folket och sin egen Son, vår Frälsare, juden Jesus.
Därför gör fienden allt för att dessa inte skulle få finnas.
Det är ett hopplöst försök, för Jesus har redan segrat.
Men ändå gör han allt han kan.
Aarne Ylppö 1893 -1970
C.G.E. Mannerheim 4 juni 1867 - 27 januari 1951
Beslutet som fattades i Wannsee berörde även Finland.
Ungefär ett halvt år efter beslutet, i månadsskiftet juli-augusti 1942 -
kom Heinrich Himmler, Gestapochef och chef för SS, till Finland -
på "semester", men hans avsikt var att be att Finland överlämnar -
2 300 judar till Nazityskland.
Då Himmler anlände till Finland -
gick finska underrättelsemän till hans hotellrum medan han åt lunch -
och undersökte hans tillhörigheter och hittade i en portfölj -
en lista på de 2 300 judarna i Finland.
Man underrättade Mannerheim om saken -
och det berättas att när Mannerheim fick höra detta -
meddelade han att ingen judisk soldat eller deras egna lämnar landet.
Rangell var med på saken och det skedde ett under.
Då Tysklands makt stod på sin höjd fick Finland rätt att inte utlämna -
dessa finländska judar.
Det finns en intressant parallell händelse och bakgrund -
som också påverkade Mannerheims beslut.
Då jag talade om detta på Kiponniemi i Mellersta Finland -
på Frikyrkans kurscentrum i augusti förra året -
kom en man vid namn Kalevi Marin från Kervo fram till mig -
och berättade detaljerat om vad som hänt -
på axeln Aarne Ylppö, Erkki Kaila och Mannerheim -
samtidigt som Himmler framförde sin begäran.
I fängelset Konnunsuo lade Gud på fängelsepredikantens -
Aarne Ylppös hjärta följande verser från Obadjas bok: -
Gläd dig inte över Juda barn på deras undergångs dag.
Spärra inte upp munnen så stort på nödens dag.
Drag inte in genom mitt folks port på deras ofärds dag.
Se inte, också du, på hans olycka med lust på hans ofärds dag.
Räck inte ut din hand efter hans rikedomar på hans ofärds dag.
Stå inte vid vägskälet för att slå ner hans flyktingar -
och utlämna inte hans överlevande på nödens dag.
Ty Herrens dag är nära för alla hednafolk.
Som du har gjort, så skall det göras mot dig.
Dina gärningar skall komma tillbaka över ditt eget huvud. (Ob 12-15)
Kalevi Marin ackompanjerade fängelsepredikanten Ylppö -
då han besökte fängelserna.
Marin var en ung man då, och sade att Ylppö själv berättat detta för honom.
Gud hade lagt detta ord från Obadja på Ylppös hjärta -
samtidigt som Himmler besökte Finland.
Gud hade uppmanat Ylppö att genast berätta om detta ord -
för den dåvarande ärkebiskopen Erkki Kaila.
Klockan var tio då Gud talade om detta till Ylppö.
Ylppö gav sig inte av på kvällen, utan först på morgonen.
Han knackade på biskopens dörr och sade sig komma med ett ord från Gud.
Han läste upp verserna i Obadja -
och Ylppö hade berättat för Marin vilka Kailas första ord var.
"Varför kom du inte på natten!
Hela natten har jag vakat då jag har funderat -
vad jag ska svara Mannerheim som frågar -
om min syn på utlämnandet av judarna."
Nu fick Erkki Kaila ett ord.
Han lyssnade och tog det på allvar.
Och om sin kontakt med Mannerheim berättar han -
att han ännu till Obadjas ord hade lagt -
Sakarja 2 om att inte röra vid Herrens ögonsten.
Jag fick själv konkret lära mig om denna ögonsten -
och vilket känsligt ställe det är!
Jag måste låta avliva vår katt, vilket var tungt för familjen.
Då veterinären hade gett sprutan -
petade han efter en stund på kattens öppna iris.
Jag frågade varför han gjorde så.
"Det är en så känslig plats, att om katten är under narkos -
så reagerar den, men är den död reagerar den inte."
Så känsligt är det om man rör vid den plan -
som Gud har då Han kommer med frälsning till alla folk.
Då använder Han sig av Israels land, folk och framför allt -
sin Son, Jesus Kristus.
På så sätt fick Mannerheim en grund -
en allt stadigare grund att inte bara inte utlämna människor -
på grund av att över 300 finländska judar stred i Finlands armé -
många av dem mycket förtjänstfullt, -
utan han fick också av en andlig auktoritet -
en tydlig uppmuntran ur Bibeln -
att låta bli att utlämna dem.
Som jag tidigare sade så skedde det ett under.
Då Tyskland var som mäktigast fick Finland avstå från utlämningar.
Än en gång gällde det att lyssna till Guds Ord -
och att handla enligt det.
Fortfarande tror jag att vi klarade oss -
också genom fortsättningskriget och storoffensiven -
för att Finlands ledning och en stor del av Finlands folk -
förtröstade på Gud Ord och ville handla enligt det och bad.
Vi får vara tacksamma över de män och kvinnor -
som skötte det praktiska vid fronten och på hemmafronten.
Men Guds goda hand vilade över nationen.
En fråga var judefrågan.
Och att handla rätt gällande den.
Dessa aspekter är i dag i brännpunkten och aktuella.
Min stora bön och mitt hopp är att Finlands ledning -
och Finlands folk fortfarande lyssnar till vad Gud säger i sitt Ord -
vill följa det och handla enligt det.
Gud begär inte perfektion, men frågar efter hjärtats inställning.
Det att man högaktar Honom och Hans Ord -
och att man vänder sig till Honom.
Och att man öser ur den källa -
ur vilken också tidigare generationer har fått erfara Guds välsignelse -
över Finlands folk.
Jag vandrar längs min stig -
och begrundar stilla mitt eget folk.
Jag kommer ihåg alla dess skeden precis som igår -
därför gråter jag och undrar.
Jag kommer ihåg alla dess skeden precis som igår -
därför gråter jag och undrar.
Varför glömmer Du din Gud så här -
fastän Han hjälpte och stod vid vår sida -
då kampen stod om Finland -
då blev vi bevarade.
Glöm inte din Gud.
Herre, hjälp vårt folk att återigen -
förtrösta endast på Gud.
Ge oss ett ödmjukt sinne och låt oss bekänna -
att vi behöver Gud.
Ge oss ett ödmjukt sinne och låt oss bekänna -
att vi behöver Gud.
Varför glömmer Du din Gud så här -
fastän Han hjälpte och stod vid vår sida -
då kampen stod om Finland då blev vi bevarade.
Glöm inte din Gud.
I Bibeln står om situationer då Gud gör trupper som anfaller Israel så -
förvirrade så att de börjar strida sinsemellan.
En av dessa berättelser finns i Domarboken, kapitel 7.
Den handlar om hur Gideon, med endast 300 män -
segrar över en betydligt starkare motståndare.
Gud griper in och får motståndarna att strida sinsemellan.
En annan berättelse finns i 2 Krönikeboken, kapitel 20.
Bara för att nämna två exempel.
Där segrar Juda kung Josafat över en betydligt starkare motståndare.
Vad är det som förenar dessa två situationer?
Det att de som är svaga litar på den levande Guden och bönen.
Förtröstan på Gud och bön.
Gideon står på knä, Josafat ligger raklång på marken.
De ropar till Gud om hjälp, och Han griper in på ett överraskande sätt.
Även i Finland ser vi ett sådant exempel från storoffensivens tid.
Jag hade hört att fältprosten Muukkonen berättat för eftervärlden -
om hur under storoffensiven fältkommendören -
hade fallit på knä inför sin stab och bett om Guds hjälp -
i en situation då alla egna resurser tagits i bruk.
Då det inte fanns några källor var jag inte säker på -
om detta skett eller inte.
Men i mars i år fick jag bekräftelse på att så hade skett.
Kai Savonjousi 10 april 1901 - 22 oktober 1982
Joose Hannula 5 november 1900 - 12 juni 1944
Fältkommendören var kommendören för 3. brigaden, den s.k. Blåa brigaden
överste Kai Savonjousi.
I en liten krets hade jag talat om att någonting sådant hade hänt -
och fick veta att Kai Savonjousis son, Matti, bodde i Tavastehus.
I februari i år blev jag kallad till en mansfrukost i Tavastehus -
till konditori-caféet Laurell.
Då jag dagen innan körde mot Tavastehus kom jag ihåg -
att Matti Savonjousi bor i Tavastehus.
Med barnslig förtröstan bad jag Gud sända Matti till mansfrukosten, -
så att jag skulle få fråga honom om hans pappa berättat något sådant.
Jag sov över hos några vänner -
och frågade dem om Matti kommit till dessa morgonsamlingar för män.
Det hade han inte gjort. På morgonen gick jag till den där samlingen.
Prosten Yrjö Niemi, som bjudit in mig, var på redan där.
Jag frågade honom om han känner Matti.
Niemi kände till honom, men om han varit med hade det varit länge sedan.
Ett par minuter senare steg Matti Savonjousi in genom dörren.
Det var en helig stund. Gud hörde bön.
Jag frågade Matti Savonjousi om jag fick intervjua honom -
efter mötet, och det passade honom.
På basen av den diskussionen och det material, de anteckningar som -
jag fick av Matti Savonjousi kan jag berätta följande: -
Storoffensiven inleddes 10 juni 1944.
Tredje Brigaden flyttades från Salla till Karelska näset -
dess kommendör hade dött i Salla då tåget lastades.
Det var överste Joose Hannula.
Mannerheim tillsatte överste Savonjousi som chef för brigaden.
Savonjousi åtog sig att vara befälhavare för brigaden -
och brigaden anländer till Näset 14 juni.
Samtidigt inträffar i Kuuterselkä, på linjen Vammelsuu-Taipale -
ett genombrott. Och där finns Savonjousis brigad.
Pansarvagnar bryter igenom och rycker fram 12 kilometer -
bakom den plats där linjen bryts.
Filosofie doktor Tapio Tiihonen har på basen av ryska krigsdagböcker -
och material gjort en omfattande av- handling för Helsingfors universitet -
där han utgående från ryska källor berättar vad som händer där.
Om det gäller den här situationen, som det verkar göra -
så hörde Gud Kai Savonjousis bön.
Han gjorde så att sovjettrupperna stred sinsemellan -
och sålunda vann de finländska trupperna dyrbar tid -
att retirera på ett mer organiserat sätt.
På linjen Viborg - Kuparsaari - Taipale där till slut -
i slaget vid Ihantala storoffensivens udd bröts -
och Sovjetunionen koncentrerade sina styrkor mot Berlin -
även om striderna fortsatte också i Finland.
Återigen var bönen en byggsten.
Genom det självständiga Finlands historia, och speciellt under krigen -
löper en förtröstan på Guds Ord -
och bön, att ropa på hjälp till Gud.
På så sätt klarade vi oss.
Och vi får glädja oss över och vara tacksamma för vårt kära fosterland.
Och alla dem som offrat något för det.
Gud har inte förändrats. Han är än en Gud som hör bön.
Han vill att man högaktar och förtröstar på Hans Ord -
och ber till Honom om hjälp.
Då Sauli Niinistö valdes till president höll han på Gullranda i Nådendal -
säkerhetspolitiska seminarier.
Han inbjöd ett hundratal experter på olika områden -
och ville höra hur seminariernas tema -
tolkas och vilka funderingar de väcker -
och man skaffar byggklossar för hur Finland ska styras -
i en förändrad säkerhetspolitisk omgivning.
År 2013 såg jag på TV på intervjun med Niinistö -
och samma kväll läste jag Bibeln innan jag lade mig.
Jag höll på med 1 Krönikeboken, kapitel 12.
Där berättas om David, som befinner sig i Hebron.
Han är ännu inte kung över hela Israel -
utan Sauls och Davids trupper träter.
Av Sauls trupper sluter sig män från olika av Israels stammar till David.
I kapitlet talas om hur många män de var, och vilka egenskaper de hade.
Och när jag i kapitel 12 kom till vers 32 -
stod det om Isaskars söner och deras egenskaper.
Och när jag läste det knäböjde jag vid sängen och bad: -
"Herre, ge män med denna ande till Sauli Niinistö som medhjälpare."
...av Isaskars söner kom män, som väl förstod tidstecknen -
och insåg vad Israel borde göra... (1 Krön 12:32)
Eftersom jag just sett på intervjun med Niinistö -
omsatte jag det i bön: "Herre, ge oss sådana män.
Ge oss finländska män och kvinnor -
som förstår tidstecknen och inser vad Finland borde göra."
Till sist vill jag lyfta fram en glädjande händelse från i år.
26 augusti firades den finländska mässan på Senatstorget.
Och det var betydelsefullt hur Jenni Haukio (presidentens fru) uppmanade-
folket att respektera de kristna värderingar som även landets -
välfärd till stor del vilar på.
Och hon uppmuntrade dem som berördes av terrordådet i Åbo -
med psalm 91: -
Han ska befalla sina änglar att bevara dig på alla dina vägar. (Ps 91:11)
Jag tror att ur Guds synvinkel -
är detta en ännu större sak än vi ens kan tänka oss.
Att republikens första dam -
uppmanar till att högakta och hålla fast vid kristna värderingar -
och uppmuntrar med Guds Ord.
Det hände något intressant samtidigt som hon talade.
Över statsrådsborgen dök en regnbåge upp.
Jag vågar tro att det inte var en tillfällighet.
Det är bra att komma ihåg regnbågens ursprungliga innebörd.
Dess betydelse i Bibeln är den att Gud påminner sig själv -
att fastän människornas ondska är stor -
så förstör Han inte jorden på samma sätt som på Noas tid.
På något sätt upplever jag att denna mässa var -
en väldoft inför Gud, och Han kommer ihåg att även om det finns ondska -
tar Han inte sin goda hand från denna nation -
om man högaktar Honom.
Att man högaktar Hans Ord och ropar till Honom om hjälp.
Han begär inte felfrihet, utan ser till hjärtats inställning.
Låt oss till sist be tillsammans.
Helige Gud, käre himmelske Far, -
vi tackar Dig för att Du har hjälpt Finlands folk -
både i nöd och välgång.
Vi tackar för de av våra ledare -
och av folket som har uppmanat oss att förtrösta på Ditt Ord och be.
Vi tackar för Din trofasthet, att vi får se dina frälsande gärningar -
i det självständiga Finlands hundraåriga historia.
Vi lyfter upp dagens statsledning, Sauli Niinistö, Jenni Haukio, -
Juha Sipilä, landets regering, riksdag -
kyrka, alla församlingar och hela folket inför Dig.
Tag inte Din goda hand, levande Gud, från denna vår nation.
Herre, bevara även i fortsättningen våra gränser.
Och även om Du skulle behöva få ner oss på knä -
så välsigna vårt folk.
Ge oss de väckelsetider vi längtar efter och -
som Du vill välsigna människorna idag och kommande generationer med.
Dig upphöjer vi, levande Gud, -
Fader, Son och Helig Ande. Amen.
Översättning: Himlen TV7
Stöd översättningen av programmen: -
I Finland: Mottagare: Ristin Tuki ry, FI40 1112 3000 3427 89, ref. 8507
Ring stödnumret 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
I Sverige: Mottagare: Korsets stöd r.f. BG 760-2014, PG 97572-2
Swisha din gåva till: 123 677 9300