IMED SÕJATANDRIL Olli Seppänen
"Siin aitas Issand"
Tere tulemast vaatama saadet, mille teemaks on:
"Jumala õnnistused rahva üle".
Mõned mäletavad ehk leeris käimise ajast õpetust sellest,
kuidas Jumal ennast ilmutab.
Pearõhk oli sellel, et Ta ilmutab ennast Piibli kaudu
ja eriliselt Jeesuses Kristuses.
Aga seal õpetati ka,
et Jumal toob end esile ka rahvaste kaudu.
Eriti selgelt tuleb see esile Iisraeli rahva kaudu,
kus Jumal ilmutab selgelt oma olemust.
Oma pühadust, majesteetlikkust ja oma armastust ning ustavust,
õiglast kohtumõistmist ja eelkõige päästvaid tegusid.
Kuid ka Soome rahva ajaloos võime näha Jumala tegutsemist.
Rääkides nendest asjadest, viitan üpris tihti sõdadele
ja seda seetõttu, et iseseisva Soome ajalugu
ei saa käsitleda ilma sõdadest rääkimata.
Soome iseseisvumine 6. detsember, 1917
Soome kodusõda 27.01 - 15.05.1918
Talvesõda 30.11.1939 - 13.03.1940
Jätkusõda 25.07.1941 - 19.09.1944
Lapi sõda 15.09.1944 - 27.04.1945
Endise õhujõududes teeninud elukutselise sõdurina tean,
et sõda on suurim needus, mida ühiskond võib kogeda
ja seda ei tohiks kunagi idealiseerida.
Ka mitte siis, kui on suurt edu saavutatud.
Nendest Soome ajaloo episoodidest paistab välja Jumala ustavus
ja Tema tegevus, kui lootsime Tema Sõna peale.
Teda on palves appi hüütud
ja seejärel imeks pandud,
kuidas Ta on aidanud lootusetus olukorras olevat rahvast.
Peale Vabadussõda oli Mannerheim veendunud,
et Saksamaa kaotab esimese maailmasõja.
Sellepärast andis ta soovituse
Soomet valitseva ladviku välja vahetamiseks.
See oli Mannerheimi meelest liiga saksameelne.
Teda ei võetud kuulda, mispeale ta kolis Stockholmi.
Juhtus täpselt nii, kui Mannerheim oli arvanud.
Saksamaa kaotas sõja ja võitjariigid - eelkõige Inglismaa,
ei tunnustanud koheselt Soome omariiklust,
mis oli äsja iseseisvunud Soome rahvale elulise tähtsusega.
Suure alandlikkusega paluti 12.12.1918. a. Mannerheimi
Soome riiki juhtima.
Mannerheim oli tol ajal Prantsusmaal ja ta võttis pakkumise vastu.
Ta veenis Inglismaad tunnustama Soome iseseisvust
ja naases Stockholmi kaudu tagasi Soome.
Seda osa ajaloost tuntakse hästi,
aga mis juhtus seejärel, kui ta saabus Turu linna,
seda ei teata nii hästi.
Turusse saabudes tõi Mannerheim kaasa laevatäie vilja,
sest Soomes valitses nälg.
Turus läks Mannerheim
tollase peapiiskopi - Gustaf Johanssoni juurde
ja palus, et peapiiskop õnnistaks teda riigijuhi ametisse.
Veijo Meri kirjutas sellest oma raamatus "C.G. Mannerheim".
Loen selle koha ette:
"Mannerheim valiti riiki juhtima 12.12.1918.
Sel ajal viibis ta Prantsusmaal.
Ta oli saadetud hankima tunnustust Soome iseseisvusele ja leiba.
Ta tõi need."
Veijo Meri kirjutab raamatus "Soome marssal C.G. Mannerheim":
"Saabudes Turusse,
läks riigijuht kindralleitnant Mannerheim
peapiiskop Gustaf Johanssoni juurde
ja palus, et ta õnnistaks teda riigijuhi ametisse.
See oli Soomes ennekuulmatu.
Mannerheim põlvitas peapiiskopi ette, too asetas oma käe tema peale
ja palus palve.
Ta palus, et see vastutusrikas toiming
sooritataks Jumala auks ja isamaa õnne nimel.
Kohe peale seda sõitis Mannerheim rongiga Helsingisse."
On tähtis meeles pidada,
kes oli põlvili peapiiskop Gustaf Johanssoni ees.
Mannerheim oli teeninud Venemaal tsaari ihukaitse kaardiväes.
Ta oli Jaapani sõja veteran, mis toimus 1900-aastate alguses.
Ta oli Kaug-Ida maadeavastaja ja Vene armee kindral,
juhtdes eriti suurt armeed Austria-Ungari rindel
esimeses maailmasõjas.
Tema oli põlvili ja palus õnnistust.
Kui lugesin seda Veijo Mere raamatust,
siis üks osa, mis puudus sellest tervikust,
läks paika -
selles on näha Jumala õnnistust üle Soome rahva.
Seda, kuidas riigijuhid on olnud alandlikud
ja pannud lootuse elava Jumala peale.
Nad ei olnud täiuslikud, kuid nad said abi otse Jumalalt
oma kohustuste täitmiseks nagu nad olid palunud.
Kui rääkisin sellest oma noorima poja Miika leeripeol,
olles äsja seda lugenud,
tuli minuga rääkima väga soe ja armastav
aastaid tagasi siit ilmast lahkunud praost Jussi Mäntymaa.
Ta oli siis juba väga eakas ja ta jutustas,
kuidas olles abilisena piiskoppide kogu koosolekul
kümneid ja kümneid aastaid tagasi,
oli piiskop kutsunud neid õhtuteele
ja näidanud muuhulgas seda ruumi ja pinki,
kus Mannerheim põlvitas.
Jussi rääkis seda pisar silmas.
See julgustas mind ja andis kinnitust,
et Veijo Meri andmed ei ole laest võetud.
30.11.1939 oli Soome oma ajaloo madalaimas seisus.
Nõukogude armee alustas kogu idapiiri ulatuses
rünnakut Soomele.
Tollane Soome president Kyösti Kallio
kutsus üles Soome armeed ja ka rahvast, järgneva üleskutsega:
"Kutsun üles kõiki, kes sel raskel ajal on isamaa teenistuses,
lugema Piiblit.
Meie esiisad on aastasadade kestel -
nii kannatustes ja tagakiusamistes, kui ka rahupäevadel
ammutanud sellest elu, jõudu ja lohutust.
Praegu vajab meie rahvas Jumala Sõna uueksloovat jõudu.
Võtkem alandliku südame- ja usuga vastu selle õnnistused."
"Õiglus ülendab rahvast,
aga patt on teotuseks rahvahõimudele."
Lõpetuseks laenab Kyösti Kallio salmi
Õpetussõnade raamatu 14 peatükist, salmist 34:
"Õiglus ülendab rahvast,
aga patt on teotuseks rahvahõimudele."
Niimoodi julgustas Kyösti Kallio Jumala Sõna abil Soome armeed
ja nagu ütlesin - julgen arvata, et ka Soome rahvast.
Ta õhutas lugema Piiblit ja leidma sellest tuge.
Arvan, et see Kallio sõnum on aktuaalne ka tänapäeval,
et me võiksime leida kindluse elavas Jumalas,
kelle tegutsemine on olnud nähtav meie rahva ajaloos.
Räägin ühest juhtumist - Talvesõja imest,
mis juhtus Pelkosenniemel 16.- 18.12.1939.
30. novembril 1939. a. ületas Salla suunal piiri
tugevdatud Nõukogude Liidu divisjon.
Divisjoni isikkoosseisus oli üle 20 000 mehe -
hästi motoriseeritud, soomustatud ja suurtüki tule poolt toetatud.
Nende vastas oli üksik soomlaste vahipataljon ja kompanii -
kokku 1500 meest.
Nende varustuses olid vintpüssid, süütepudelid ja pussnoad.
Arusaadavalt liikus divisjon kiiresti edasi
tollase Salla kirikukülani, kust hargnes edasi eri suundadesse.
Üks lahingugrupp liikus edasi
Savukoski kaudu Pelkosenniemi suunas,
aga lõunapoolne otse Kemijärve poole.
Kavatsus oli ühineda uuesti Kemijärvel.
Punaarmeee divisjoni eesmärk oli jõuda kahe nädala jooksul
Kemijärvelt Rovaniemeni ja sealt edasi Torniosse,
et katkestada Soome elutähtsad maaühendused Rootsiga.
16. detsembril jõudis põhjapoolne tugev lahingugrupp
Kemijõe ja Kitise vahelise praamiühenduse kohta,
mis on ligi 3,5 kilomeetrit
praegusest Pelkosennieme kirikukülast põhjas.
Oli raske olukord.
Vastas olid mõned soomlaste üksused,
mis olid viletsa varustusega.
Näiteks polnud tol ajal varustuses üldse tankitõrjerelvi.
Kui soomusmasinad Kemijärve lääneküljele jõudsid,
valdas soomlaste üksusi kohati paanika,
millele suudeti siiski piir panna.
See oli arusaadav, sest tankitõrjerelvi ei olnud.
Aga järgmisel päeval, 17. detsembril,
kui punaarmee lahingugrupp oli jõudnud praamiühenduskohta,
pidas president Kyösti Kallio raadios kõne
ja ta õhutas rahvast muuhulgas ka järgmisel viisil:
"Teie, sõdurid, saate seal rindel iga päev näha
ja meie oma kodudes saame hämmastusega kuulda,
kuidas elu juhtiv käsi annab teile jõudu
seista silmitsi vägivallaga
ja võita ka siis, kui teie vastas on ülekaalukalt tugev vastane."
Kohe peale kõnet kutsus presidendi naine Kaisa Kallio
rahvast üles palvetama.
Rääkisin sellest aastaid tagasi Turu Martti koguduses -
Sinapi kursustekeskuses, meeste kogunemisel.
Peale kõnet tuli minuga rääkima üks vanem härrasmees,
kes ütles, et ta oli 6-aastane,
kui ema viis teda kauplusesse kuulama presidendi kõnet.
Kui Kaisa Kallio oli kutsunud rahvast üles palvetama,
põlvitasid kaupluses kõik ning nutsid ja palvetasid.
Oh Issand, õnnista me rahvast
ja ole ikka meile toeks
Me ei suuda ilma Sinuta
Me lootus Sinus vaid, Jeesus
Me ei suuda ilma Sinuta
Me lootus Sinus vaid, Jeesus
Oh Issand, anna andeks meil
Külm kivisüda purusta
Asemele anna meel, mis alandlik
ja inimsüda puhasta
Asemele anna meel, mis alandlik
ja inimsüda puhasta
Oh Issand, me kodu õnnista
Isasid, emasid ja ka lapsi
Armastus me üle valitsegu ikka
ja Sinu Vaim meid juhtigu
Armastus me üle valitsegu ikka
ja Sinu Vaim meid juhtigu
Olgu rist meil meeles ikka
ja püha teeviit silme ees
Su vere jõud me üle olgu
ja koduni meid kaitsegu
Su vere jõud me üle olgu
ja koduni meid kaitsegu
Niimoodi õhutasid Soome president ja tema abikaasa oma rahvast üles
otsima tuge elavalt Jumalalt.
Jumal kuuleb palveid.
Näiteks sellest on see,
mis juhtus ligemale ööpäev hiljem Pelkosenniemel.
17.12. tuli Pelkosenniemele 40. jalaväerügement,
mida juhtis jäägrite major Armas Perksalo.
See rügement sai eriti tähtsa ülesande -
lõigata ära tee ja proovida hävitada punaarmee lahingüksus.
Jääger-major Perksalo asus täitma ülesannet,
mis talle oli antud.
Kaks pataljoni pidid ründama lääne küljelt
ja liikuma üle Kitise ja tulema põhjast,
et rünnata punaarmee lahingüksust küljelt ja selja tagant.
Teine pataljon ebaõnnestus,
kuid esimesel pataljonil õnnestus külghaarang,
kuigi neil katkes raadioühendus juhtimiskeskusega.
Seda pataljoni juhtis jääger-kapten Koskenranta.
Sel ajal hakkas külm oma - 40 kraadiga tõsiselt näpistama
ja see murdis punaarmee võitlustahet sedavõrd,
et see esimene pataljon sai hävitatud koos suurtükkide laskurpesade
ja osa teenindusüksusega.
Sellega on seotud teine väga huvitav ja samal ajal juhtunud sündmus.
Kuulsin sellest,
kui kõnelesin sel teemal Savonlinnas meeste kogunemisel
paar aastat tagasi
ja pensionil olev Savonlinna kirikuõpetaja
Jorma Marjokorpi rääkis mulle järgmist.
Varasem Salla kiriku õpetaja, Erkki Koivisto,
kes teenis mitmeid aastaid rahvaesindajana,
oli tulevastele põlvedele vahendanud järgnevat teavet.
Punaarmee pataljoni komandöri auto ületas Kemijõe
ja jõudis selle läänekaldale.
Selle komandöri autojuht sai surmava tabamuse
ja vajus rooli peale selliselt, et signaal jäi tööle.
See märguanne oli ilmselt määratud taganemismärguandeks,
sest väed taganesid kiiresti ka Kemijõe läänepoolsetelt aladelt,
liikudes ida suunas.
Niisiis, need olid kaks sündmust, mille eel käis imeline ilmamuutus,
mis halvas selle punaarmee lahingüksuse võitlusvõime
ja see saatuslik märguanne - tekitasid olukorra,
kus punaarmee hakkas taganema ja taganes kuni Saijani.
Sõjaajalooline uurimus on seisukohal, et loodusjõud astusid mängu.
Tuttavas laulus me laulame: "Tema otsustab ilmade ja olude üle."
Niiviisi kutsus president Kallio toetuma Kõigekõrgemale,
Kaisa Kallio kutsus palvele
ning Pelkosenniemel kogeti üht Talvesõja imet.
Kui selle 40. jäägrirügemendi mehed küsisid,
kuidas sai see võimalikuks, käies jälle läbi neid sündmusi,
palusid nad 25 aastat peale seda sündmust
professor Ensio Seppäst valmistama mälestusmärki,
mis asub Pelkosenniemi kirikukülast 3,5 kilomeetrit põhja pool.
Nad lasid kirjutada sellele mälestusmärgile:
"Siin aitas Issand".
Liiga vähe räägitakse Jumala päästvatest tegudest
Soome rahva ajaloos.
Piibel kutsub üles rääkima neist tulevastele põlvedele,
et meie lapsed ja lapselapsed oleksid teadlikud sellest,
kust kohast tuleb tõeline abi.
Pelkosenniemi ime taustal tähendas Jumalale toetumine
Tema Sõnale toetumist ja palvetamist.
Kui siis mehed ja naised ennast säästmata
ennast ohverdasid,
said nad seda imet kogeda.
Tekst Pelkosenniemi lahingu mälestusmärgil
annab tunnistust sellest,
kuidas Jumal on inimlikes asjades tähtsal kohal,
andes oma õnnistuse.
Jumala Sõna au sees hoidmine ja palvetamine olid need elemendid,
millele need imed olid üles ehitatud.
Jumala soosing oli Soome rahva üle.
Kuigi tegelikkuses tegid selle töö ära need mehed ja naised
rindel ja tagalas ning seda ennast säästmata,
oli määrava tähtsusega Jumala kaitsev käsi meie rahva üle.
20.1.1942 langetati hirmsaim otsus maailma ajaloos.
Wannsee mõisas - 25 km Berliinist edela suunas,
langetati otsus 11 miljoni juudi süstemaatilise hävitamise kohta
surmalaagrites.
Seda koosolekut juhtis Adolf Eichmann
ja teda abistas Reinhard Heydrich.
See plaan sisaldas 11. miljoni juudi süstemaatilist kokku koondamist
hävituslaagreisse.
Miks?
Juute koguti kokku getodesse ja koonduslaagritesse.
Jumal on valinud Iisraeli maa, rahva ja Jeruusalemma linna
inimkonna lunastusajaloo teatrilavaks.
Iisraeli rahvas ei ole seda ära teeninud.
See on Jumala suveräänne valik nagu Ta Pauluse kaudu õpetab
Iisraeli koguduse suhtest kirjas Roomlastele peatükkides 9-11.
Jumala vastane teeb kõik,
et ei eksiteeriks Iisraeli maad ega rahvast
ning et sellel rahval ei oleks pealinnaks Jeruusalemm.
Jumal on kasutanud neid elemente maailma süüküsimuste lahendamiseks
nii sellel maal, kui ka selles linnas juudi rahvusest Jeesuse kaudu.
Kõige tähtsam on, et maailma süü on lepitatud
ja kõigil inimestel ja rahvastel on võimalus kuulda evangeeliumi.
Kuid Jumala päästvad teod jätkuvad veelgi
ja nendes kasutab ta ikka ja jälle seda maad ja rahvast
ja oma poega, meie Vabastajat, juudi rahvusest Jeesust.
Sellepärast teeb vastane kõik, et seda kõike olematuks muuta.
See ettevõtmine on aga mõttetu, sest Jeesus on juba võitnud,
kuid ta üritab siiski edasi.
See otsus, mis Wanssees vastu võeti, puudutas ka Soomet.
Ligemale pool aastat peale selle otsuse vastuvõtmist -
juuli-augusti vahelisel ajal 1942. a.,
tuli Heinrich Himmler, kes oli nii Gestapo kui ka SS-i juht,
Soome justkui puhkusele.
Kuid tema ajendiks oli esitada nõue,
et Soome loovutaks Natsi-Saksamaale 2300 juuti.
Kui Himmler Soome saabus,
otsisid soome luuremehed tema lõunatamise ajal
Himmleri asjad hotellitoas läbi
ja leidsid kohvrist nimekirja nende 2300 Soome juudi nimedega.
Teave edastati Mannerheimile.
Kui Mannerheim sellest teada sai, andis ta teada,
et ükski juudi sõdur või tema lähedane ei lahku sellest riigist.
Rangell (peaminister 1941-1943) oli selle poolt ja juhtus ime.
Saksamaa, olles oma võimu tipul,
andis Soomele õiguse jätta loovutamata need Soome juudid.
See on huvitava taustaga samaaegselt juhtunud sündmus,
mis mõjutas ka Mannerheimi otsuse tegemist.
Kui rääkisin sellest Kiponniemes, Kesk-Soomes,
vabakoguduste kursustekeskuses eelmise aasta augustis,
tuli minu jutule Kalevi Marin nimeline mees Keravalt
ja rääkis täpsemalt, mis oli juhtunud
Aarne Ylpö, Erkki Kaila ja Mannerheimi vahel
samal ajal, kui Himmler oli neid nõudeid esitamas.
Jumal pani Konnunsuo vangla jutlustajale -
Aarne Ylpö südamele kirjakoha Obadja raamatust,
mis kõlab nii:
"Ära rõõmusta Juuda laste pärast nende hukkumispäeval;
ära oma suuga suurusta hädapäeval!
Ära mine sisse mu rahva väravast tema õnnetuspäeval;
ära sinagi tunne rõõmu tema hädast ta õnnetuspäeval;
ära pista kätt tema varanduse külge tema õnnetuspäeval!
Ära varitse teelahkmel tema põgenikke hävitamas,
ära loovuta tema pääsenuid hädapäeval!
Sest Issanda päev on ligidal kõigi rahvaste jaoks.
Nõnda nagu sina talitasid, talitatakse sinuga,
su teod tulevad tagasi su oma pea peale." (Obadja 12-15)
Kalevi Marin oli koos Aarne Ylppöga, kes töötas sel ajal kaplanina
ja saatis teda tema vanglateenistustel.
Kalevi Marin ütles, et Aarne ise rääkis talle nendest sündmustest.
Jumal andis selle Obadja sõnumi Aarne Ylppö südamele
samal ajal, kui Himmler viibis Soomes.
Jumal kutsus Ylppöt kohe minema ja rääkima sellest
tolleaegsele peapiiskopile, Erkki Kailale.
Kell oli kümme õhtul, kui Jumal selle sõna Ylppöle andis.
Ylppö ei läinud veel õhtul, vaid alles hommikul.
Ta läks piiskopi ukse taha, koputas ja ütles,
et tal on peapiiskopile sõna Issandalt.
Ta luges seda Obadja raamatu kirjakohta.
Ylppö oli rääkinud Marinile, mis olid Kaila esimesed sõnad:
"Miks sa öösel ei tulnud!
Olen terve öö üleval olnud ning mõelnud,
mida ma küll vastan Mannerheimile,
kes küsib minu arvamust juutide väljaandmise kohta."
Nüüd sai Erkki Kaila sõna.
Ta kuulas, võttis seda tõsiselt
ja Mannerheimiga ühendust võttes
lisas ta nendele Obadja raamatu sõnadele
veel Sakarja raamatu 2. peatükist: "Ära puuduta tema silmatera."
Sain selle silmatera kohta konkreetse õppetunni,
kui tundlik koht see on.
Kahjuks olin sunnitud meie pere kassi piinad lõpetama.
Kui loomaarst oli selle surmava süsti ära teinud,
läks ta mõne aja pärast ja puudutas sõrmega avatud iirist.
Küsisin, miks ta nii tegi?
Ta vastas: "See koht on niivõrd tundlik,
et kui kass oleks narkoosis, ta reageeriks,
kuid kui ta on surnud, siis mitte".
See on nii tundlik asi,
kui satutakse sellesse plaani, mis Jumalal on,
kui ta on valmistanud pääste kõigile rahvastele,
milles Ta kasutab Iisraeli maad ja rahvast
ning ennekõike oma Poega Jeesus Kristust.
Mannerheim sai kinnitust, üha enam kinnitust,
et mitte ainult selle nimel jätta loovutamata,
et Soome armees teenis üle 300 Soome juudi -
väga paljud neist väga teenekalt,
vaid ta sai ka selge vastuse vaimselt autoriteedilt
läbi Jumala Sõna tuleva julgustuse jätta juudid loovutamata.
Nagu varasemalt ütlesin, juhtus ime.
Saksamaa võimu tipul olles sai Soome jätta juudid välja andmata.
Jällegi kord üks element -
Jumala Sõna kuulmine ja selle järgi tegemine.
Ma usun siiani,
et me saavutasime edu nii Jätkusõjas
kui ka Nõukogude Liidu suurpealetungis seetõttu,
et Soome rahva juhid ja ka suur osa Soome rahvast
otsisid kindlust Jumala sõnas,
tahtes toimida selle järgi ja palvetasid selle nimel.
Nii saame olla tänulikud neile meestele ja naistele,
kes tegelikkuses võitlesid nii rindel kui ka tagalas
ning Jumal oli nendega.
Üks nendest küsimustest oli juute puudutav küsimus
ja selles osas toimisime me õigesti.
Need seisukohad on ka tänapäeval fookuses ja aktuaalsed.
Minu suur palve ja lootus on,
et Soome rahva juhid ja Soome rahvas
kuuleb edaspidigi seda, mida Jumalal on öelda,
tahtes kuuletuda ja toimida selle järgi.
Jumal ei otsi täiuslikkust, vaid õiget südame hoiakut.
Seda, et Teda austataks.
Tema austamine tähendab aga Tema Sõna austamist,
Tema poole pöördumist
ja sellest allikast ammutamist,
millest varasemadki sugupõlved on saanud kogeda Jumala õnnistust
Soome rahva üle.
Mina kulgen oma rada
Mõeldes vaikselt oma rahvale
Mäletan kõiki tema aegu nagu eilset päeva
Sellepärast nutan ja küsingi
Mäletan kõiki tema aegu nagu eilset päeva
Sellepärast nutan ja küsingi
Miks unustad meid, oh Jumal Sa
Kuigi Sinu abikäsi meie kõrval käis
Kui Soome eest võitlus käis
Kaitsesid Sa meid
Ega Jumal Sa unusta meid?
Issand, aita me rahvast taas,
et Jumalale loodaksime vaid
Alandlikku meelt meil anna, et öelda võiks
Ma vajan Jumalat
Alandlikku meelt meil anna, et öelda võiks
Ma vajan Jumalat
Miks unustad meid, oh Jumal Sa
Kuigi Sinu abikäsi meie kõrval käis
Kui Soome eest võitlus käis,
siis kaitsesid meid Sa
Ega Jumal Sa unusta meid?
Piiblis räägitakse olukorrast,
kus Jumal tekitab segaduse Iisraeli vastu võidelnud vägedes
ja paneb nad omavahel sõdima.
Sellest on juttu Kohtumõistjate raamatu 7. peatükis,
kuidas Gideon koos 300-mehelise väega
saab võitu märgatavalt tugevamast vastasest,
kui Jumal astub mängu ja paneb vastased omavahel sõdima.
Teine jutustus on 2. Ajaraamatu 20. peatükis.
Mainides veel ka teist näidet,
kus Juuda kuningas Joosafat
saab samuti võidu tunduvalt tugevama vastase üle.
Mis ühendab neid mõlemaid olukordi?
See, et nõrgad loodavad elava Jumala peale ja palvetavad.
Lootuse panemine Jumalale ja palve.
Gideon on põlvili.
Joosafat aga hüüab roomates Jumalat appi
ja kogeb üllatavalt Jumala abi
ning nendesse olukordadesse sekkumist.
Ka Soome ajaloost võime leida suurpealetungi ajast sellise näite.
Olin kuulnud, et välikaplan Muukonen
oli jätnud tulevastele põlvedele infot juhtumist,
kus suurpealetungi ajal
oli rindekomandör põlvitanud võitluskaaslaste ees
ja kutsunud palves Jumalat appi,
kui kõik omad jõuvarud olid ära kasutatud.
Ma polnud selles enne kindel, kuna puudusid allikad,
kas see on ka tegelikult juhtunud või mitte,
kuid selle aasta märtsis sain kinnituse, et nii oli ka tegelikult juhtunud.
See rindekomandör oli 3. brigaadi tolleaegne komandör -
niiöelda Sinise Brigaadi komandör kolonel Kai Savonjousi.
Olin rääkinud väikeses seltskonnas, et midagi sellist oli toimunud
ja sain teada, et Kai Savonjousi poeg - Matti Savonjousi, elab Hämeenlinnas.
Selle aasta veebruaris sain kutse Hämeenlinna meeste hommikule
Café Laurell kohvikusse.
Kui sõitsin eelmisel päeval Hämeenlinna poole, meenus mulle,
et Matti Savonjousi elab Hämeenlinnas.
Palvetasin üsnagi lapsemeelselt:
"Issand, saada Savonjousi sellele meeste hommikule,
et saaksin küsida,
kas ta isa on rääkinud sellisest juhtumist?"
Ööbisin sõpradest abielupaari pool ja küsisin neilt,
kas Matti on käinud meeste hommikutel?
Vastati, et mitte.
Läksin hommikul sinna meeste hommikusöök-koosolekule.
Kohal oli ka mind sinna kutsunud praost Yrjö Niemi.
Küsisin Yrjö Niemi käest, kas ta tunneb Matti Savonjousit?
Ta teadis teda,
aga polevat teda juba pikemat aega näinud.
Paar minutit peale seda vestlust Yrjöga
astus Matti Savonjousi uksest sisse.
See hetk oli püha. Jumal oli kuulnud palvet.
Küsisin Matti Savonjousilt,
kas saaksime ürituse lõppedes vestelda.
See sobis talle.
Sellest jutuajamisest saadud teabe ning mälestuste põhjal,
mille Matti Savonjouselt sain, räägin teile järgmist.
Suurpealetung algas 10.6.1944.
Karjala Kannasele suundus Sallast kolmas brigaad,
mille komandör sai Sallas surma, kui toimus rongi laadimine.
Selleks oli kolonel Joose Hannula.
Mannerheim määras uueks komandöriks
kolonel Kai Savonjousi.
Savonjousi asus brigaadi komandöri kohuseid täitma.
See brigaad saabus Kannasele 14. juunil.
Samal ajal toimus läbimurre Kuuterseläs,
Vammelsuu-Taipale liinil.
Selles piirkonnas asuski Savonjousi juhitav brigaad.
Selle tulemusel pääsesid soomusrongid 12 km edasi
sellel liinil, alates läbimurdekohast.
Filosoofiadoktor Tapio Tiihonen
on vene sõjapäevikute ja materjalide põhjal
kirjutanud Helsingi ülikoolis laiaulatusliku doktoritöö väitekirja,
milles ta räägib vene allikatele tuginedes,
mis seal piirkonnas juhtus.
Selles olukorras paistab vägagi tõenäoline olevat,
et Jumal kuulis Kai Savonjousi palvet.
Ta pani Nõukogude armee üksused omavahelt sõdima.
Sel moel võitsid soomlased kallihinnalist aega
Viiburi-Kuparsaari-Taipale liinile taandumiseks,
kus peale Ihantala lahingut suurpealetung lõppude lõpuks vaibus.
Nõukogude Liit hakkas koondama vägesid
Berliini suunale,
kuigi sõjaline tegevus Soomes veel jätkus.
Taaskord oli tähtsal kohal palve.
Läbi kogu iseseisva Soome ajaloo ja eriti läbi sõjaaja sündmuste
on näha Jumala Sõnale toetumist ja palvet -
Jumala appi kutsumist.
Nii me toime tulime
ja saame nüüd rõõmustada ning olla tänulikud kalli isamaa eest
ja kõikide nende eest, kes on panustanud selle nimel.
Jumal ei ole muutunud.
Ta on ikka veel palveid kuulev Jumal,
kes tahab, et Tema Sõna oleks au sees ja sellele loodetaks
ning et Teda appi hüütaks.
Kui Sauli Niinistö presidendiks valiti,
hakkas ta korraldama julgeolekupoliitika alaseid seminare
Kultarannas, Naantalis.
Ta kutsus kohale sadakond erineva ala asjatundjat
ja tahtis kuulda,
kuidas seminari teemaks olevat tõlgitsetakse
ja arutluste käigus esiletulevaid elemente
ellu rakendatakse,
et juhtida Soomet paremini
muutuvas julgeolekupoliitilises olukorras.
Vaatasin sellekohast päevakajalist saadet
ja Niinistö intervjuud 2013. a.
Varsti peale seda läksin magama, lugedes enne veel Piiblit.
Sattusin lugema 1 Ajaraamatu 12. peatükki.
Seal on juttu Taaveti viibimisest Hebronis.
Ta ei olnud veel kogu Iisraeli kuningas,
vaid Sauli ja Taaveti väed olid omavahel sõjajalal.
Lahkunud kuningas Sauli vägede hulgast
tuli Iisraeli erinevatest suguharudest mehi Taaveti poole üle.
Selles peatükis räägitakse,
kui mitu meest ja millised omadused kellelgi olid.
Kui jõudsin 12. peatüki 33. salmini -
sel korral vanema tõlke järgi,
siis selles kohas räägiti isaskarlastest ja nende omadustest.
Olles lugenud seda kohta, põlvitasin voodi kõrvale ja palvetasin:
"Issand, anna selliseid mehi abistama Sauli Niinistöt."
See salm kõlab nii:
"Issaskari poegadest, kes aega mõistsid
ja kes teadsid, mida Iisrael pidi tegema."
Peale äsja vaadatud päevakajalist saadet
ja Niinistö intervjuud, pani see mind palvetama.
"Issand, anna neid Soome mehi ja naisi,
kes mõistavad aega ja teavad, mida Soome peab tegema."
Lõpetuseks tahaksin tuua välja ühe rõõmustava sündmuse
eelmisest aastast.
26.08.17 toimus Senati väljakul rahvuslik jumalateenistus.
Oli väga tähelepanuväärne,
kuidas Jenni Haukio kutsus üles austama kristlikke väärtusi,
millele selle maa heaolu on suures osas üles ehitatud.
Ta julgustas Turu terrorirünnakus kannatanuid
Psalmi 91 kaudu:
"Sest tema annab oma inglitele sinu pärast käsu
sind hoida kõigil su teedel."
Usun, et Jumala vaatevinklist vaadatuna
on see asi veelgi suurem, kui oskaksime üldse ette kujutadagi.
See, et riigi esileedi
kustub üles väärtustama ja hoidma kristlikke väärtusi,
julgustades rahvast Jumala Sõnaga.
Tema kõne ajal juhtus midagi väga huvitavat.
Valitsuse hoone kohale ilmus vikerkaar.
Julgen mõelda, et see ei olnud juhus.
Meenutagem, mis on vikerkaare algne tähendus.
Selle tähendus Piiblis on see, et Jumal tuletab meile meelde,
et kuigi inimeste kurjus on suur,
ei hävita Ta enam maad sel samal viisil
nagu see juhtus Noa ajal.
Ühtäkki kogen kuidagi,
et see jumalateenistus oli magus lõhn Jumalale
ja Ta mäletab, et kuigi on kurjust,
ei võta Ta oma kätt selle rahva pealt,
kui Teda au sees hoitakse.
Tema au sees hoidmine on Tema Sõna au sees hoidmine
ja Tema appi hüüdmine.
Ta ei nõua neis asjus täiuslikkust, vaid südame hoiakut.
Lõpetuseks palvetame üheskoos.
Püha Jumal, armas Taevane Isa,
me täname Sind selle eest, et oled aidanud Soome rahvast
nii ahastuse aegadel, kui ka heaolu aegadel.
Täname nende riigijuhtide ja kodanike eest,
kes on kutsunud üles otsima kindlust Sinu Sõnast
ja palvetama.
Täname Sind Sinu ustavuse eest,
et saame eriliselt näha Sinu päästet kandvaid tegusid
meie 100-aastaseks saava iseseisva Soome ajaloos.
Me toome praeguse valitsuse ladviku
Sauli Niinistö, Jenni Haukio,
Juha Sipilä, kogu valitsuse ja riigikogu,
kiriku, kõik kogudused sellel maal ja kogu rahva Sinu ette.
Elav Jumal, ära võta oma head kätt selle rahva pealt ära.
Issand, kaitse edaspidigi meie riigi piire.
Isegi, kui sa peaksid meid põlvili suruma,
siis anna oma õnnistus sellele rahvale.
Anna neid äratuse aegu, mida igatseme
ja millega tahad õnnistada selle aja inimesi ja tulevasi põlvkondi.
Sind me ülistame elav Jumal, Isa, Poeg ja Püha Vaim. Aamen.
Soome iseseisvumine 6. detsember, 1917
Soome kodusõda 27.01 - 15.05.1918
Talvesõda 30.11.1939 - 13.03.1940
Jätkusõda 25.07.1941 - 19.09.1944
Lapi sõda 15.09.1944 - 27.04.1945
Tõlge: Kuno Kivikink
"Siin aitas Issand"