TARKUS
ÕNNISTUS, ARMASTUS, LOOTUS
TAASTAMINE
LOHUTUS
TEDA EI OLE SIIN. TA ON ÜLESTÕUSNUD!
KAASTUNNE
RAHU
ÜLISTUS
TEADMINE
SÕNA JERUUSALEMMAST
Kas sa usud imedesse?
Kas oled ehk ise olnud mõne ime tunnistajaks?
Jah, igal päeval toimub palju väikeseid imesid.
Kuidas on lugu suurte imedega?
Tervitan sind Iisraelist, kus esineb väikeseid ja suuri imesid.
Täna otsin ma suuri imesid.
Võin kohe sulle üht asja lubada.
Iisraelis on neid palju.
Iisrael - piiblilugude sünnikoht.
Siin on elanud usuisad nagu Aabraham, Mooses, Joosep,
Taaniel ja kuningas Taavet, kes kogesid palju Jumala imesid.
See on üks põhjus, miks palju inimesi reisib Iisraeli.
Nad tahavad ise mõnda ime kogeda.
Uues Testamendis näeme palju imesid Jeesuse võimsal nimel.
Ta on maailma kuulsaim imetegija.
Tänases saates Gottfried Bühler jagab isiklikku ime oma perest.
Bühlerid on Jeesust uskuv perekond.
Neil on lähedased sidemed Iisraeli ja juutidega.
Kasvasin peres, kus nägime märkimisväärseid imesid.
Tema on mu vend Jürgen koos tütrega.
See olen mina.
Külastasime siin Jeruusalemma vanalinna.
Oleme siin pildil Hurva sünagoogi vaateplatvormil.
Mu vend Jürgen on ICEJ president Jeruusalemmas.
Ta on kaua aega elanud koos perega Jeruusalemmas.
Sellel imede maal on Jürgen ja ta pere raske katsumuse ees.
Sõbrad ja inimesed üle maailma on täpselt seda palunud - suurt ime.
Jürgen jutlustab tervenemisest.
Tema sõnum julgustab inimesi uskuma imedesse läbi Jeesuse.
Vähesed on teadlikud,
et ta vajas kunagi meeleheitlikult ime.
Kui olla aus, olen alati pidanud Jumalat imede Jumalaks.
Olen nelipühilasest pastori poeg.
Mu isa jäi elama, kuna koges oma elus kaht suurt imet.
Ta suri peaaegu Venemaa vangilaagris.
Teiseks ta sattus ehitajana kohutavasse õnnetusse.
Ta kukkus 10 meetri kõrguselt ehitustellingutelt alla.
Arst oli juba loobumas ja ütles:
"võid elama jääda, kuid peame amputeerima mõlemad su jalad."
Ta jalad olid nagu "kondisalat", mida ei saanud ravida.
Isa ütles: "Te ei amputeeri mu jalgu, sest mu elus on kutse
kuulutada evangeeliumi ning vajan selleks jalgu."
Arst ütles: "Pange siia allkiri, et see võib teid tappa, kui ei lõika."
Kahe päeva pärast inimesed palvetasid temaga ja arst ütles:
"Ma pole enne seda näinud, kuid sinu luud lähevad uuesti paika."
Arst lubas anda talle veel mõne päeva.
Lühidalt ta lahkus haiglast kahe terve jalaga.
Arst ütles lahkudes: "Põlved ja puusad
annavad alati tunda, sest need olid täielikult hävinud."
Aasta enne surma ta ütles mulle.
"Minu elus on palju valusid, nii pea- kui seljavalusid,
kuid mitte kordagi pole mu jalad valutanud."
Teadsin, et Jumal teeb imesid.
Jürgen on üle viie aasta edukalt
juhtinud rahvusvahelist kristlikku saatkonda Jeruusalemmas.
Teda tunnevad inimesed, kes armastavad ja töötavad Iisraelile.
Isegi poliitikud hindavad tema teenistust.
Ta on abielus Vesnaga, kellega on neil 4 last.
See juhtus väga kiirel ajal.
Lehtmajadepüha oli just läbi, mis oli meile väga kiire aeg.
Pärast seda pidin minema Soome konverentsidele.
Tulin tagasi Saksamaale ja osalesin sõbra bar mitzvah'il.
Pühitsuse ajal taipasin, et midagi on valesti.
Naine soovitas minna haiglasse kontrolli.
Läksin samal õhtul, arvates, et saan järgmisel päeval välja.
Mõtlesin, et mul on neeru- või põiekivid.
Järgmisel päeval helistas arst pärast analüüse mu naisele.
Tajusin, et siin on midagi tõsist.
Arsti sõnul oli tal neeruvähk.
Sõna "vähk" on väga väeline sõna.
Olin kuulnud sellest ja teadsin vähihaigeid.
Kui see sind ei taba, sa ei tea, kui võimas see on.
Kui arst ütles: "Sul on neeruvähk,"
tundsin nagu mulle oleks kui nuga südamesse löödud.
See oli valus ja võis olla väga eluohtlik.
Diagnoos minu elus oli see,
et arst pakkus mulle 50% ellujäämisvõimalust.
Hiljem tajusin, et mul puudus igasugune võimalus ellu jääda.
Ta lisas: "Isegi kui elad lõikuse üle,
on seda siirete tõttu raske välja saada ning on suhteliselt võimatu."
See oli nagu surmaotsus.
Sel ajal tuli mu ellu kaks asja väga võimsalt.
Üks oli arusaamine Jeesuse evangeeliumi väest.
See oli nagu surmaotsus, sest arst ütles, et ma suren.
Mitte otseselt vaid kaudselt.
Sel ajal ma ei kartnud sekundikski surma.
Ma ei kartnud surra.
Võin kirjeldada, kui ehtne see oli, kuid ma teadsin,
et kui ma suren, siis ma tean, kuhu ma lähen.
Esimesel päeval, kui sain selle diagnoosi,
tajusin, et see tähendab, et mind ei ole siin enam kauaks.
Nägin juba Jeesust mind tervitamas.
Teadsin, et minu hing saab igavesti Temaga olema.
Palusin meeleheitlikult, et Jumal raviks mind,
mitte minu ega surmahirmu tõttu vaid oma pere pärast.
Mul on neli last, kes vajavad isa ja naine abikaasat.
Palusin ja anusin Issandat, et Ta raviks mind mu pere pärast.
Teadsin, et diagnoos oleks neile ilmselt karmim löök kui mulle.
Esimese asjana mõistsin evangeeliumi väge.
See võib surmaastla sinust eemaldada.
Samas mõistsin ja hindasin üha enam perekonna tähtsust.
Taipasin oma naise tähtsust ja mida Jumal andis mulle lastes.
See muutis mu elu prioriteete.
Ma kunagi ei küsinud Jumalalt, miks Ta lasi sel sündida,
sest ma usun, et Jumal on armastav ja armuline.
Samas tegin Jumala riigis tööd ning ajasin asju,
mis on vaimse lahingu eesliin siin Jeruusalemmas.
Tegelemine moslemitega, juutidega ning maailma lunastuse teemadega.
Mõistan, et mu elu oli ja on siiani lahinguväli.
Sõda on käimas.
Arst ütles korduvalt, et minu kehas on "madu."
Minu jaoks oli see ilmutus,
et see on vaimne lahing ja sellest on väljapääs.
Otsustasime alustada palvelahingut.
Kutsusime inimesi, sõpru,
ICEJ töölisi ja pastoreid üle maa, et nad ühineksid palves.
Palvete ajal juhtusid imelised asjad.
Mõned aspektid esitasid Jürgenile veel suurema väljakutse.
Tähelepanuväärne oli,
et need palvekoosolekutel oli Jeesuse imeline kohalolu.
See oli ebatavaline.
Imeline oli see, et palvetama tulnud inimesed,
kes olid ise haiged, said terveks Issanda puudutusest.
Minuga aga ei juhtunud midagi.
See oli selline vastuoluline aeg.
Ühest küljest tundsime imelist Jeesuse kohalolekut.
Palvekoosoleku külastajadki ütlesid,
et meie elutoas on midagi, ainulaadne rahu õhkkond.
Ütlesime, et Issand on siin meiega.
Kuigi kogesin Issanda ligiolu ja omasin sügavat veendumust,
et Ta on meiega, tundus, et Ta on ikkagi kuidagi kauge.
Tundsin alati, et Ta oli kohal.
Mäletan neid kordi, kui ütlesin naisele: "Jeesus on siin."
Tundus, nagu Ta oleks istunud minu ees nagu teie praegu.
Ta oli kogu aeg vaikne.
Ta vaatas mind, kuid ei rääkinud minuga.
Nutsin Ta poole: "Miks Sa ei räägi minuga, kui oled siin,
miks Sa ei anna mulle sõna, et ma saan terveks?"
Huvitav ja raske oli sellega harjuda.
Palve ja ülistus on väga olulised elemendid.
Usun, et on oluline kutsuda kogudusevanemad kokku.
Piiblis on kirjas, et kui keegi on haige,
tuleb kutsuda koguduse vanemad. kes võiaksid sind õliga.
Seal räägitakse ka pattude tunnistamisest.
Enne kui läksime Saksamaale, helistasin Jeruusalemma pastorile:
"Ma ei tea, kas tulen elusana tagasi, kuid tahan aega, et patte tunnistada."
Mu naine, tema ja mina rääkisime ning tunnistasime oma patte.
Need ei olnud suured patud, kuid tundsin, et pidin neid tunnistama.
Jumala Sõna on väga võimas tööriist.
Toitsin sel ajal end igapäevaselt Jumala Sõnaga
ning lugesin Jumala tõotusi haiguste ja tervenemiste kohta.
Jumalal on võimsad lubadused haigetele.
2015. a sügisel viidi Jürgen
Saksamaal Dresdeni haiglas väga keerulisele lõikusele.
Arstid helistasid mu naisele ja ütlesid, et tegemist oli väga raske lõikus.
Kirurgiks oli Saksamaa selle lõikuse parim ekspert.
Üks arstidest helistas peale lõikust mu naisele.
Operatsioon kestis kokku 8 tundi.
Arst ütles: "Te abikaasal
on suured raskused ning kaotas suurel hulgal verd."
Nad pidid mulle lõikuse ajal andma 25 ühikut verd.
Üks mu organ pragunes, mis lisas raskusi juurde.
Nad pidid mind koomasse panema.
Nende väitel see võib kesta päevi.
Esimesel ööl juhtus midagi.
Arstid helistasid mu naisele:
"Palun tulge, Jürgen ärkab ning hakkab ise jälle hingama."
Mu organid ei töötanud veel õigesti,
kuid ööpäeva jooksul nägid arstid neid õigesti toimimas.
Kui ärkasin pärast rasket lõikust ning ma istusin intensiivis,
teadsin täielikult, et Jeesus istub väljas ja valvas meid.
Lamasin kohutavas valus, mõeldes:
"Jeesus, miks Sa ei tule sisse, üks Su puudutus lahendab selle."
See oli peamine õppetund mulle.
Sain väheke tunda seda, mida tundis Jeesus ristil.
Mind ümbritses arstide meeskond, kellel oli üks ülesanne,
eemaldada võimalikult palju valu ning kindlustada mu ellujäämine.
Jeesustki ümbritsesid eksperdid,
kelle eesmärgiks oli tõsta valutase maksimumini
ja teha kindlaks, et Ta piinleb maksimaalselt.
Nad olid professionaalsed piinajad,
kes teadsid, kuidas lüüa naelad, et Ta sureks verepuudusesse,
kuid elaks võimalikult kaua ning lõpuks lämbuks surnuks.
Mõned rippusid ristil mitu päeva.
Piinajad teadsid, kuidas seda läbi viia.
Mind ümbritses tiim, kes õnnistas mind.
Jeesusel oli vastupidi.
Ma ei suutnud voodinaabriga rääkida, samuti oma naisega.
Jeesus rääkis oma jüngritega:
"Hoolitsege Mu ema eest, kes vajab teid ja teie abi."
Vabandust.
Mõnes mõttes mõistsin, mida Paulus mõtleb kirjas filiplastele,
kus ta räägib Jeesuse kannatuste osadusest.
Ma ei teadnud, mida see tähendab.
Jumal andis mulle privileegi
kogeda kasvõi natuke, mida Jeesus koges.
Ma ei usu, et keegi koges valu, mida Ta talus.
See oli mulle õppetunniks, kui palju Jeesus maksis
ja kui palju Ta meid armastas, et suri meie pattude eest.
Ta tõi kogu inimkonna eest niivõrd suure ohvri.
Ühtäkki juhtus midagi imelist, mis hämmastas arste.
8 päeva pärast lahkusin haiglast
ning kaks nädalat hiljem lendasin tagasi Iisraeli.
See on suur ime.
Täna tunnen end tugevamalt kui palju aastaid tagasi.
Käisin taas lehtmajadepühal.
Ütlesin naisele, et tunnen end pärast pühi tugevamana,
kui ma tundsin mitmeid aastaid enne.
ICEJ iga-aastasel lehtmajadepühal Jeruusalemmas
pani Jürgen oma loo tegudesse ning palvetas haigete eest.
Tervenemine Jeesuse vere ja nime läbi.
Tulin tagasi Iisraeli.
Mul oli kohtumine ühe arstiga Sha'are Tsedeki haiglast.
Ta oli osakonna peaarst.
Tema polnud mind enne näinud.
Üks teine arst andis mulle diagnoosi.
Kohtusin temaga, sest teisel arstil polnud aega.
Ta vaatas mu haiguslugu ja ütles: "Mäletan, Jürgen Bühler.
Olid siin novembris ja arutasime arstidega su juhtumit."
Ta vaatas mind ja ütles: "Te olete elus!"
Taipasin, et nad ei rääkinud minu ellujäämisvõimalusest.
Ta ütles vähemalt 5 korda sellel kohtumisel:
"Ma ei tea, mida see arst tegi, kuid see on ime, et sa elad."
Isegi lõikus oli ime.
Jumal sekkus
ja andis arstidele tarkust, kui nad mind tohterdasid.
Enne lahkumist Saksamaale, ütles me kogudusest üks naine,
kes oli me pärast palvetanud, et nägi üht nägemust.
"Nägin sind Saksamaal lõikuslaual ning arstid töötasid sinuga.
Jeesust tuli ja pani oma käe sinu kõhtu ja tegi lõikust."
Nii see asi võiski toimuda.
Arst ütles, et see oli imetabane lõikus.
Usun, et Jumal kasutas arstide imelisi oskusi.
Ta oli Saksamaa parim arst.
Olen äärmiselt tänulik, et ta oli nõus lõikama.
Samas teadsin, et Jeesus oli selles toas ja Ta taastas mind.
Mu naine ja mina ütlesime, et paneme Jeesuse oma perearstiks.
See ei tähenda, et me ei külastaks teisi arste ja haiglaid.
See tähendab, et kui midagi juhtub
mu laste, naise või minuga, palvetame esmalt Jumala poole
ja palume Jeesuselt Tema tervendava väe puudutust.
Palume ka tarkust antud olukordadeks.
Issand vastas minu perearstina mu palvele
ning andis konsultatsioonikirja Saksamaa arstile.
"Mine selle eksperdi juurde, tema tegeleb sinuga," ütles ta.
Piibel julgustab meid esmalt minema Tema juurde ja otsima Teda.
Usun, et on inimesi, kes kogevad, et Jumal vastab palvetele.
Rääkisin hiljuti sellest Saksamaal ning üks naine tuli ja ütles:
"Te palvetate haigete eest ja julgustate, et Jumal tervendab.
Mis saab nendega, kelle palvetele ei vastata?"
Vastasin, et Piiblis ei räägita sellest.
Jumal on trööstiv Jumal.
Mina tundsin Jumala tröösti, kus ma ei teadnud oma saatust.
Samal ajal julgustab Piibel
meid Teda usaldama ja uskuma Jesajas öeldut:
"Tema vermete läbi oleme terveks saanud."
2. Moosese 15 ütleb, et Tema on meie Ravija.
Prohvet Jesaja 53. peatükk kinnitab, et füüsiline tervenemine
on osa Jeesuse ristil pakutavast päästest.
"Ent teda haavati meie üleastumiste pärast,
löödi meie süütegude tõttu.
Karistus oli tema peal..
ja tema vermete läbi on meile tervis tulnud.
Oleme terved.
2. Moosese 15:26 Mooses ütleb iisraellastele:
"siis ma ei pane su peale ainsatki neist tõbedest,
mis ma panin egiptlaste peale, sest mina olen Issand, su ravija."
Heebrea tekst ütleb: "Jahve Rapha".
Seda võib tõlkida kui "Mina olen Issand, sinu Ravija."
Me toome teile rahu
Jumal andis mitu aastat tagasi ICEJle selge nägemuse.
See oli enne kui liitusin ICEJ'ga.
Eesmärk on alati sama: õnnistada juute.
Pühendasin selleks rohkem aega, kuna Issand andis mulle aega tagasi.
Teatud mõttes andis Issand mulle mu elu tagasi.
See aitas mul panna prioriteedid paika.
Pühendun nüüd enam oma kutsumusele.
Rääkisin hiljuti ICEJ juhtkonnas
nii Jeruusalemmas kui väljaspool, et kogesin võimast palveväge,
kui inimesed palvetasid minu pärast üle kogu maailma,
Tahan lähikuudel ja -aastatel tugevdada rahvusvahelist palvetööd.
Meil on juba Jesaja 62 palvekampaania.
Tahame seda laiendada, mitte ainult üheks päevaks või kuuks
vaid tahame seda teha iga ööpäev seitse päeva nädalas.
Palvet ei tehta üksnes Iisraeli eest
vaid tuhanded inimesed saadavad meile palvesoove.
Nad kõik on tõelised inimesed,
kellel on reaalsed vajadused, mis on vahel südant lõhestavad.
Nad väärivad palveid.
Tahame seda rõhutada ja tugevdada meie palveteenistust
Iisraeli ja inimeste jaoks üle kogu maailma.
Tahame õnnistada Iisraeli rohkem kui kunagi varem.
TULE LEHTMAJADEPÜHALE!
Meil on suur eesõigus,
et meie eest palvetavad inimesed Fidžilt ja üle kogu maailma.
Kogesime neid palveid väga imelisel viisil.
Tahan tänada igaüht, kes vaatavad ja palvetavad me eest.
Teie palvetele on vastatud.
Teie palved andsid meile jõudu ja kandsid meid läbi.
Kõik, kes täna on haiged ja vaatavad seda,
tahan, et teaksite, et Jumalale ei ole ükski haigus ravimatu.
Jumalal on kõik võimalik.
Ükski haigus ei ole liiga raske sulle.
Arstid olid minuga alla andmas.
Jumal tervendas mind ja võib ka su elu taastada.
Isa, Jeesuse nimel me kuulutame Sinu tervendavat väge...
Jürgen paranes raskest haigusest tugevamana ja täiustatumana.
Tänaseks töötab ta ICEJ-s pühendumalt kui kunagi varem.
Las rahvad kiidavad ja laulavad
Ja Iisrael ütleb: Aamen
Kõik rahvad laulge "Halleluuja"
Ja Iisrael ütleb: Aamen
Las rahvad kiidavad ja laulavad
Ja Iisrael ütleb: Aamen
Kõik rahvad laulge "Halleluuja"
Ja Iisrael ütleb: Aamen
David Ben-Gurion ütles: "Ma pole realist, kes ei usu imedesse."
Loodan, et see lugu
innustas sind uurima imede Jumalat, Iisraeli Jumalat.
Kui tahad kuulda veel lugusid imedest,
külastage meie veebilehte:
Võite tellida ka me tasuta ajakirja "Sõna Jeruusalemmast".
Tänan, et vaatasite seda erisaadet.
Loodame teid uuesti näha.
Nägemist Jeruusalemmast.
Shalom!
Tõlge: Roland Palu