Vieressäni on George Gilliam Malakia-isien ohjelmasta.
Minkä ikäinen olet? - 30 vuotta.
Kauanko olet ollut Angolan vankilassa? - 11 vuotta.
Tullessasi olit 19. Mistä syystä? - Toisen asteen murhasta.
Kuinka pitkä tuomio? - Elinkautinen, ei ehdonalaista.
Ei saumaa päästä ulos.
Se saisi monet luovuttamaan.
Mutta sinä käytät aikasi ja elämäsi ohjelmaan, joka yhdistää isiä ja lapsia.
Sinullahan ei ole lapsia. Miksi haluat auttaa ohjelmassa?
Vuonna 2001... Annoin elämäni Jeesukselle.
23.4.2000 annoin elämäni Jeesukselle.
Vuodesta 2001 vuoteen 2003 -
huomasin kasvavani miehuuteen.
RIKKINÄISESTÄ AUTUAAKSI
ELÄMÄN VASTAANOTTAMINEN ANGOLAN VANKILASSA
LOUISIANAN OSAVALTIONVANKILA "ANGOLA"
YLI 5 000 VANGIN KOTI, USEIMMILLA ELINKAUTINEN
Kuolleisuus on korkeaa. Ketään ei kotiuteta.
Tuomion saaneista Angolan vangeista 95 % vanhenee ja kuolee täällä.
Louisianan lait ovat maan tiukimmat.
LOKAKUUSSA 2008 TUOTTAJA KEN CURTIS VIERAILI ANGOLASSA.
HÄN HALUSI HAASTATELLA HENKILÖITÄ -
AUTUAAKSIJULISTUKSIA SYÖPÄSAIRAILLE -SARJAANSA -
SAATUAAN ITSE DIAGNOOSIN.
KEN CURTIS KRISTITTY ELOKUVATUOTTAJA
Helle täällä etelässä Louisianassa on painostavaa.
Tänäänkin on vain vajaa 30 astetta, -
mutta kosteus ja helle vievät voimat nopeasti.
Vangit tuodaan ulos.
He työskentelevät puoli neljään iltapäivällä.
He leikkaavat pelloilla okraa pienillä saksilla.
Heidät tarkastetaan päivän päätteeksi.
Saksiahan voisi käyttää aseena nujakoissa.
VANKILANJOHTAJA BURL CAIN
Hyvä juttu. Hei!
Laitetaan puhelimet pois päältä.
Ojentaisitko tuonkin?
Katkaisin joltain linjan.
Minulla on nyt tilaisuus haastatella Angolan vankilanjohtaja Burl Cainia.
Tuomari Bob Downing on kertonut minulle jo vuosien ajan, -
että täällä on meneillään jotain todella hienoa.
Johtaja Cain, tuomari houkutteli meidät tänne tekemään jotain, -
mikä aluksi kuulostaa naurettavalta. Saa nostelemaan kulmakarvojaan.
"Oletko hullu?" Homma menee näin.
Olemme tekemässä ohjelmaa parantumattomasti sairaille -
Raamatun autuaaksijulistuksista: autuudesta ja onnesta.
Tuomari arveli, että täällä olisi esimerkkejä ihmisistä, -
jotka ovat autuuden ja onnen ruumiillistumia.
On ollut hämmästyttävää huomata suureksi ilokseni -
ja jokseenkin myös yllätyksekseni, että täältä niitä löytyy.
Yksi julistus kuuluu: "Autuaita ovat rauhantekijät".
On vaikuttavaa, ettei täällä kohtaa alistuneisuutta, kuten odottaisi, -
vaan levollisuutta monien näiden ihmisten elämässä.
Sille täytyy olla jokin selitys.
Milloin vapaudut? Miten pitkä tuomio sinulla on?
Elinkautinen. Angolassa Louisianan osavaltiossa se on koko loppuelämä.
Nainen oli holtiton. Ei ottanut vastaan puhetta.
Syyllistyin tekoon, josta nyt istun. Ensimmäisen asteen murhan yritys.
Se oli nyrkkitappelu perheenjäsenen kanssa. Sain 40 vuotta vankeutta.
Alun perin ensimmäisen asteen murha. Sain kuolemantuomion.
Se alennettiin toisen asteen murhaksi. Elinkautinen ilman ehdonalaista.
Toisen asteen murha.
Elinkautinen ilman ehdonalaista, koeaikaa tai ehdollisuutta.
Lou, istut elinkautista. Et ehkä pääse täältä ikinä. Oletko sujut sen kanssa?
Olen sujut. Sanon sen rehellisesti.
He kokevat rauhaa: he tietävät, että Jumala rakastaa heitä.
Että taivaassa heillä on vapaus.
Tämähän on kuin pieni kaupunki. - Totta. Kuin suuri kaupunki.
5 000 vankia 7 300 hehtaarilla. Kuin Manhattanin saari.
Mitä olette oppineet kulttuuri- muutoksesta? Miten se tapahtuu?
Se tapahtui vuosikymmenessä.
Raamattu kertoo kulttuurimuutoksesta 2. Aik. 7:14:ssä.
Kääntäkää katseenne, kasvonne minuun; teen maanne terveeksi.
Niin Hän teki. Teki maan terveeksi, -
koska he kääntyivät ja käänsivät kasvonsa jälleen Jumalan puoleen.
Se on klassinen esimerkki. Se toimii kaikissa yhteisöissä kaikkialla.
Mutta me luovutamme taiston. Seurakunta on Jumalan sotaväkeä.
Monet käyvät kirkossa sunnuntaisin suomatta asialle ajatustakaan viikolla.
Ei kovin hyviä sotilaita.
Seurakunnassa opimme moraaliarvoja ja opetamme lapsia pienestä pitäen.
Meistä tehdään sivistyneitä ja moraaliltamme vahvoja.
Mutta luovumme siitä yhteisössämme, koska luovumme Jumalasta.
Viime vuosina maan perustuslakia on muutettu äärilaitaan.
Jumala irrotettiin kaikesta.
Kun luovutaan Jumalasta, luovutaan omista ja yhteisön moraaliarvoista.
Se johtaa väkivaltaan. Se on niin yksinkertaista.
Palautimme Angolassa moraaliarvot.
Väkivalta loppui. Se on niin yksinkertaista.
Asun Philadelphian lähistöllä.
Kahtena viime vuonna kaupungissa on tehty murhia -
keskimäärin yli yhden murhan päivätahtia. Ihmiset ovat ymmällään.
Mitä yhteiskunnassa oikein tapahtuu? Ohjelmat eivät näytä tehoavan.
Olet nähnyt tämän hirvittävän väkivaltaisen vankilan -
rauhoittuvan ja seestyvän.
Voisitko sen perusteella sanoa jotain -
johtajille, poliitikoille, seurakunnille kulttuurin muuttamisesta?
On luovuttu moraalista. Olemme poistaneet kouluista uskonopetuksen.
Nyt voi rukoilla vankilassa mutta ei koulussa.
Pitää sortua rikokseen saadakseen opetusta moraalista. Mitä se kertoo?
Miksei palattaisi siihen, että opetetaan koulussa? Eikä vasta vankilassa.
Meidän aikanamme kouluissa oli tauluja: "Rakastakaa. Olkaa lempeitä."
Pieniä asioita, miten kohdella ihmisiä. Nyt sellaisesta on luovuttu.
Opetetaan vain pään tietoa. Kasvatamme fiksumpia rikollisia.
Lapsille pitää opettaa moraaliarvoja.
Sanon tämän vanhemmille: -
Opettakaa pienet lapset puhumaan aikuisille kunnioittavasti.
Niin he oppivat kunnioittamaan auktoriteetteja.
Vanhempi ihminen on nuorempaansa nähden auktoriteettiasemassa.
Niin he oppivat kunnioittamaan muita. Opetetaan puhumaan kunnioittavasti.
Elämässä on sääntöjä. Ellei lapsia opeteta noudattamaan niitä, -
he eivät noudata niitä vanhempanakaan. Yksinkertaista.
Me teemme kaikesta liian vaikeaa. Opettajat eivät voi enää opettaa.
Ilman kuria ei voi opettaa. Pitää olla hiljaa, jotta voi oppia.
Koulussa ei saa olla enää kuria. Pitää olla poliittisesti korrekti. Mokasimme.
Täällä vankilassa opetan perusasioita. Se olisi ollut kotien tehtävä.
Opetan istumaan, olemaan hiljaa, kuuntelemaan ja tottelemaan.
Jos sanon, että tukka on liian pitkä, haetaan leikkuri ja leikataan tukka.
Jos sanon, että lippiksesi on kuin jengiläisellä, suoristat lippiksesi.
Niin se menee. Jos sanon, että sinun pitää olla kotona kello 21 etkä ole, -
haen sinut koirien kanssa. Tuon sinut ja passitan petiin.
Sinä seuraat sääntöjä. Teen vain sitä, mitä äiti ja isi jättivät tekemättä.
Jos et kasvata lastasi, joku minun- kaltainen on sitten hänen isinsä.
Minä opetan hänet käyttäytymään. Sitä täällä tapahtuu.
Sitä tämä on. Tämä on perhe, koti. Asut tässä kodissa.
Kerron, mihin aikaan nouset, milloin menet nukkumaan, mitä syöt -
ja mikä on päivittäinen työsi. Teet, mitä sanon. Olen isisi.
Olen lempeä isä. Arvostan heitä ja kohtelen heitä tosi hyvin.
Jos he ovat tuhmia, ojennan heitä. Silti jätän aina valoa tunnelin päähän.
Kun olet kunnolla: "Hyvä poika." Kirjoitan kivan lapun. "Hieno homma.
Saat mukavan tehtävän. Älä mokaa.
Jos käyttäydyt kunnolla kolme kuukautta, saat paremman homman."
Se on vanhemmuutta.
He oppivat, mikä toimii ja mikä ei.
Ei tarvita psykiatreja kertomaan. Se on tosi yksinkertaista.
"[Jos] minun kansani [...] nöyrtyy, -
ja he rukoilevat [...] ja palajavat pahoilta teiltänsä, -
niin minä [...] annan anteeksi heidän syntinsä -
ja teen heidän maansa jälleen terveeksi." 2. Aik. 7:14.
Apulaisjohtaja Cathy Fontenot, kiitos kaikista järjestelyistä. - Eipä kestä.
Voi miltei tuntea, kuinka lämpötila kohoaa.
Aivan kuin moraalinen ilmapiiri vaikuttaisi siihen. Mitä mieltä olet?
Se on totta.
Ilmapiiri edesauttaa hyvää käytöstä ja kunnioitusta kaikkia kohtaan.
Ei vain henkilökuntaa vaan myös vankitovereita kohtaan. Sen näkee.
Alussa täällä vankilassa oli kireä tunnelma, jota ei tunnu enää.
Tänään vierailemme eri osastoilla ilmoittamatta etukäteen.
Heistä on kivaa tavata meitä ja nähdä, mitä puuhaatte.
He ovat valmiit kertomaan, miten heidän elämänsä on muuttunut.
Yksi hieno paikka Angolan vankilassa on maatalo, jossa saa syödä hyvin.
Sen valmistaa tämä mies, Iso Lou.
Hän on isokokoinen kaveri.
Lou, olet taitava kokki ja kiehtova henkilö.
Kuinka kauan olet ollut täällä? - Tänä vuonna 29 vuotta.
Tulee täyteen tänä vuonna.
Elinkautinenko? - Niin, sir.
Olet ollut täällä pitkään.
Näit vanhan Angolan, muutoksen ja uuden Angolan.
Millaista oli ennen verrattuna nykyiseen?
Aiemmin, niihin aikoihin kun tulin tänne, -
jos yritti teeskennellä jotain muuta kuin oikeasti oli...
Jos joutui tänne ja ajatteli: "Pitää olla kovanaama. Näyttää kovikselta.
Päästä tiettyjen tyyppien suosioon tai tehdä juttuja."
Jengi näki sen läpi. Tietyt tyypit näkivät heti, oletko heikko vai vahva.
Jos oli oma itsensä, pärjäsi hyvin.
Osa tyypeistä lyöttäytyi vahvojen tyyppien seuraan. Oltiin oma porukka.
Sellaista täällä oli, kun tulin tänne.
Mutta moni asia on muuttunut vuosien mittaan.
Johtaja Willyn aikana lisättiin vartijoita. Se muutti meininkiä.
Johtaja Cainin aikana alettiin järjestää enemmän ohjelmia, -
ja porukka pääsi osallistumaan vankilan päivärutiineihin.
Tilastot väkivallan vähenemisestä -
New Orleansin baptistien teologisen seminaarin mukaantulon jälkeen -
tekivät minuun suuren vaikutuksen.
Mitkä ovat tarkat luvut ennen kappelin tuloa ja viime vuonna?
Vankien välisiä aseellisia pahoinpitelyjä oli 700―800.
Nyt niitä on parisataa.
Väkivalta on vähentynyt 80 prosenttia.
Se on kuin kalastus. Kaikkia ei saa napattua.
Nyt turvallisuustoimia keskitetään osaan väestä. Se on tehokkaampaa.
Mutta vertaa yleisväestöön: aina on niin sanottua rikollista ainesta.
Niin on täällä Angolassakin.
Annamme mahdollisuuden niille, jotka haluavat muuttaa käytöstään -
ja jotka katuvat tekojaan. Siitä erottaa epäaidot vankilakristityt.
Minua eivät epäaidot haittaa. Se on heidän ja Jumalan välinen asia.
Monet sanovat: "Ei ole aitoa. Johtuu vain siitä, että he ovat vankilassa."
Älä tuomitse, ettei sinua tuomittaisi. Suu kiinni. Se on Jumalan asia.
Minua kiinnostaa käytös. Väkivalta on vähentynyt rajusti.
Viimeisestä vankilapaosta on kolme vuotta. Se on hyvä.
Sekin kesti vain 37 minuuttia.
Paikka on nyt turvallisempi, henkilökunnallekin.
Ennen asuntoloissa ei työskennellyt naisia. Viitisen vuotta sitten -
totesimme, että on turvallista laittaa naisia asuntoloihin.
Suoraan koulun penkiltä tullut parikymppinen nainen -
on asuntolassa 64 vangin kanssa.
25 % istuu törkeästä raiskauksesta. 75 % istuu murhasta elinkautista.
Tyttö vartioi heitä osastolla.
Hurrikaanin aikana sähköt olivat poikki kolme kertaa. Kerran kaksi tuntia.
Tyttö oli osastolla taskulampun kera. Mitään ei tapahtunut. Tyyni hiljaisuus.
Ei mitään. Kun valot olivat poissa, sisällä oli 2 500 vankia.
Tuomiot murhasta, raiskauksesta, aseellisesta ryöstöstä.
Rikoksenuusijoita. Minimi 93 vuotta, ellei ole elinkautinen.
3 700 elinkautistuomiota. Ei mitään. Ei yhtäkään nujakkaa.
Ei nyrkiniskuakaan. Ei huutamista eikä ulvontaa.
Valot ovat pimeänä. Mitä sitten? Istuivat pimeässä.
Ennenkuulumatonta. Kaksi tuntia.
Hikoilen täällä saadakseni generaattorit toimimaan.
Lopulta onnistuin. Ihmeellistä.
Kulttuurinmuutos. Jumalan työtä. Emme ole niin fiksuja ja voimakkaita.
Naisia ei edes otettu tänne töihin.
Naiset saivat kävellä tällä käytävällä vasta 1970-luvun puolivälissä.
Voin kävellä missä tahansa yksinäni. Miehet eivät sillä lailla haasta riitaa.
Raportoituja pahoinpitelyitä on enää vain parisensataa.
Ennen niitä oli yli tuhat. Kyse voi olla vain sylkäisystäkin.
Valtaosa on niitä. Kyse ei ole nyrkki- tappelusta tai aseellisista tappeluista.
Ne ovat riitoja, jotka yltyvät tönimiseksi.
Muutos voidaan todistaa tilastoilla.
Ne todistavat 70 prosentin vähenemisestä.
Johtaja aloitti täällä helmikuussa 1995.
Määrä putosi heti tuhannesta 800:n tietämille.
Nyt tapauksia lienee vuositasolla noin 300. Se on tämänhetkinen luku.
Hän on osavaltion historian pisimpään palvellut vankilanjohtaja -
Louisianan osavaltionvankilassa. Ollut täällä noin 14 vuotta.
Jos FBI tai poliisi onnistuisi vähentämään väkivaltaa yhtä paljon, -
heillä olisi ilo ylimmillään.
Minkä yksittäisen tekijän nostaisit kaikkein tärkeimmäksi?
Kaikki yhdessä vaikuttaa. - Koko ilmapiiri.
Ihmiset ovat suurin voimavaramme. He eivät ole roskaa. He ovat ihmisiä.
Heillä on tarpeita. Perustuslaillinen oikeus saada tiettyjä juttuja.
Teemme työmme ammattimaisesti ja hyvin. Luomme yhteyksiä heihin.
He saavat tarjota vastineeksi jotain -
turvallisessa ilmapiirissä ja vaikuttaa yleisväestöön positiivisesti.
Se on hyvä asia. Heidän olisi tarkoitus katua täällä. Ja he katuvat.
Tämä vankila toimii, koska se on katumuslaitos, jossa voi katua -
ja lisäksi tuottaa hyviä asioita olematta riski väestön turvallisuudelle.
Miguel, kuinka kauan olet ollut täällä? - Noin 17 vuotta. Istunut 20 vuotta.
Mistä? - Taposta.
Oletko koskaan vapautumassa? - Vuonna 2014.
Olet ollut täällä pitkään. Kerroit, että huomaat muutoksia.
Kerro niistä.
Kun tulin tänne, tämä oli tosi väkivaltainen paikka.
Jengillä oli silmissään kuollut katse. Ei elämää. Vain olemassa olemista.
Ei ollut mitään toivoa.
Vuosien aikana tosi moni asia on muuttunut.
Nyt tyypit käyvät koulussa, collegessa ja ammattikoulussa.
Kukaan ei ole huolissaan väkivallasta eikä huumeista.
Haluavat vain kohentaa käytöstään.
Mistä toivo tulee? - Vankilan myönteisistä ohjelmista.
Erityisesti raamattukoulusta.
Puhutaan autuudesta ja onnesta.
Mikä on ollut vankilanjohtajan työssä kaikkein tyydyttävintä tai siunaavinta?
Vastaus on yksinkertainen: perustamamme seurakunta.
Kun kuulee vangin saarnaavan muille. Näkee käytöksen, liikutuksen.
Kuinka vanki kävelee alttarille.
Tietää, että kulttuuri muuttui, koska autoimme heitä olemaan se muutos.
Vankilatyö on minulle hyvin tuttua. Se on tosi tärkeää, -
mutta vankilatyö on kuin vieraileva evankelista kotiseurakunnassasi.
Seurakunta ei kasva vain vierailevien evankelistojen voimalla.
Kun perustimme raamattukoulun ja koulutimme omat saarnaajamme -
ja he alkoivat pitää omia saarnojaan omalle seurakunnalleen, -
niin syntyi Angolan seurakunta.
Sitten vankilaevankelistatkin pääsivät omiin oikeuksiinsa.
Emme olleet täysin aitoja, kun meillä ei ollut omia saarnaajia.
Se ei oikein toiminut. Nyt se toimii. Ymmärrän sen.
Vankilan opetuksen pitää toimia näin. Kunpa sitä tehtäisiin muuallakin.
Saimme raamattukoulut Mississippiin, Georgiaan ja Etelä-Carolinaan.
Se on ilmainen college. On hullua olla järjestämättä sitä, -
sillä se säästää veronmaksajien rahoja. Se muutti vankilamme.
Kiva nähdä.
Miten menee?
Moi! Kiva nähdä.
Kiitos! Hyvää työtä. Luonnonlahjakkuus.
Hollywood ei tiedä, mitä menettää.
Menee hyvin.
Kauanko olet asunut täällä, Sydney? - Pian 30 vuotta.
Sinussa kiehtoo se, että olet sekä vankilan pastori että opettaja.
Itse asiassa hankit koulutuksesi täällä.
Hetkinen. Mikä tämä on?
Entisiä oppilaita, jotka ovat lähteneet lähetyskentälle muihin laitoksiin.
Siis muihin vankiloihin.
He perustavat seurakuntia, opettavat ja julistavat evankeliumia siellä.
He ovat itse yhä vankeja. Toisessa paikassa vain. - Aivan.
Olet siis täällä kokoontuvan seurakunnan pastori. - Juuri niin.
Onko jumalanpalveluksia joka viikko? - Joka tiistai ja sunnuntai.
Onko tässä meneillään oppitunti? - Raamattukoulun opiskelijoita.
Eli seminaarinne. - Niin.
Montako opiskelijaa teillä on? - Noin 120.
Vau! - Sitä luokkaa.
Pitääkö heidän opiskella kreikkaa? - Kreikkaa ja hepreaa.
Nyt on menossa kreikantunti. - Ihanko totta?
Vaatimukset ovat siis samat kuin kaikissa muissakin collegeissa.
On kokeita, läksyjä ja pänttäämistä. - Collegemme on valtion hyväksymä.
New Orleansin baptistien teologinen seminaari. - Hieno juttu.
Hei! Mikä sinun nimesi on? - Taladano. Kirjastonhoitaja.
Meillä on kaikenlaisia Raamattuja.
Kaikkia Raamattuja kaikista kielistä. Kaikki käännökset.
Kommentaareja.
Voivatko opiskelijat lainata ja viedä näitä selleihin tai asuntolaan?
Raamattukoulun opiskelijat eivät asu selleissä vaan asuntoloissa.
Asuntolaa kohti on aina 64 miestä.
He voivat lainata kirjoja ja lukea niitä asuntolansa oleskelutiloissa.
He voivat viedä kirjoja asuntoloihin tai kouluun.
Lukea niitä koulussa tuntien jälkeen.
Tai asuntolassa. He opiskelevat pääosin asuntolassa.
Tapaat varmasti paljon miehiä, -
jotka ovat tosi vihaisia, masentuneita ja epätoivoisia.
Mistä tuot heille rauhaa? Rauhaa ihmissuhteisiin. Sisäistä rauhaa.
Koen sitä joka päivä. Olen juristi kuolemaantuomittujen osastolla.
Niinkö? Olet myös juristi. Pastori, opettaja ja juristi.
Teen kaikenlaista. - Näköjään.
Siltä, jolle on annettu paljon, vaaditaan paljon.
Kuolemantuomittujen osastolla työ vaatii sopeutumista.
Joku on vihainen, toinen itkee, kolmas on masentunut.
Sitä, mitä kuolemaantuomitut tarvitsevat, -
ei aina löydy lakitietopalvelusta tai lakikirjasta.
Joku tarvitsee rohkaisua tai sanan, joka antaa voimaa.
Joku tarvitsee kuuntelijaa. Joku sitä, että on läsnä.
Heidät on tuomittu kuolemaan. Mieliala voi heilahdella rajustikin.
Siihen pitää varautua.
Yksi tehtävistäni on olla rauhantekijä.
Herra Jeesus antoi minulle rauhan.
Hän on ainoa, joka auttaa. Mikään ei saa minua muuttamaan kurssiani.
"Pitäkää pelkkänä ilona, kun joudutte moninaisiin kiusauksiin..."
Kun uskoamme koetellaan, tajuamme, että tarvitsemme jotain suurempaa, -
vahvempaa kuin me itse. Korkeampaa voimaa. Jumalaa.
"...uskonne kestäväisyys koetuksissa saa aikaan kärsivällisyyttä." Jaak. 1:2
Ensimmäinen päiväni Angolassa jätti minuun hämmentyneen tunnelman.
Kävin "The Angolite" -lehden toimituksessa.
Se on laadukas neljästi vuodessa ilmestyvä lehti, -
jossa käsitellään vankilaelämää, rangaistusoppia ja muuta.
Jututin toimitusta.
Tämä mies ällistytti minua parilla kommentillaan. Lane Nelson.
Voiko täältä löytää onnea ja autuutta? - Voi.
Tämä heijastelee sitä.
Täällä on taide- ja käsityökojuja ja rodeo. Tuotteet ovat miesten tekemiä.
Se tuo merkityksentunnetta ja onnea. He tekevät jotain ja myyvät sen.
Tuloillaan he ostavat materiaaleja. Se tekee heidät onnelliseksi.
Ei samanlaista kuin vapaudessa saisi.
Jokainen vanki kaipaa vapautta.
Mutta he tarvitsevat jonkin paikan, joka antaa elämälle tarkoituksen.
Jotta vapaudenkaipuu unohtuu.
Se voi olla harrastuspaja.
Se voi olla työ. Minun työni on minulle tärkeä. Saattokoti. Se on tärkeä.
Erilaisia asioita. Se on ainutlaatuista täällä. Vankila tarjoaa monia asioita.
Pakko ei ole muuta kuin työskennellä ja totella sääntöjä.
Ei ole pakko hankkia koulutusta eikä ole pakko tehdä mitään.
Mutta mahdollisuuksia on, jos vanki haluaa. Se on kiinni vangista itsestä.
Hän voi työpäivän päätteeksi -
ripustaa aivot narikkaan ja katsoa televisiota kaiket ajat.
Tai mennä jumalanpalvelukseen. Tai lakikirjastoon tutkimaan tapaustaan.
Se on kiinni vangista. Kaikki nämä asiat ovat tarjolla. Hän päättää.
Tässä on Kyle Albert. Tapasin hänet ensikerran, kun hän otti valokuvia.
Olet vankilan lehden valokuvaaja.
Aivan, sir. Valokuvaaja ja kristillisten juttujen kirjoittaja.
Teet myös palvelutyötä. - Kyllä, sir.
Kiintoisaa on, että olet vanki. Kerrotko, mitä kävi? - Kyllä, sir.
No, nuorena miehenä elämäni lähti väärille raiteille.
Aloin käyttää huumeita ja alkoholia. Paljon huumeita ja alkoholia.
Se tuhosi paitsi oman elämäni, myös perheeni elämän.
Minut pidätettiin 96 kertaa 12 vuoden aikana.
Eli sinua ei pidätetty vuonna -96 vaan 96 yksittäistä kertaa.
Rauhanrikkominen, julkinen juopottelu, lievä pahoinpitely.
Lopuksi eka törkeä rikokseni. Luvaton tunkeutuminen, pahoinpitelyn takia.
Sitten toinen. Jouduin koeajalle.
Taas törkeä rikos, marihuanan jakelu. Ehdonalaista taas.
Kolmas törkeä rikos. Kokaiinijäämä. Hallussapitosyyte.
Jouduin piirikunnan vankilaan. - Paikalliseen vankilaan siis.
Kerron eteenpäin.
Pikakelausta siihen, kun olin 33.
Syyllistyin rikokseen, josta nyt istun. Ensimmäisen asteen murhan yritys.
Nyrkkitappelu perheenjäsenen kanssa. Sain 40 vuotta linnaa.
Kun olin ollut piirikunnan vankilassa kahdeksan kuukautta -
odottamassa oikeudenkäyntiä, kohtasin Herran.
Olin kurkkuani myöten kyllästynyt kaikkeen. Tiesin, etten enää jaksaisi.
Oikeusprosessin aikana ymmärsin, kuka Kristus on. Synnyin uudesti.
Nostin käteni ja sanoin tuomarille: "Tätä ei tarvitse enää jatkaa.
Se oli tässä. Tein sen, mitä minun sanotaan tehneen.
Lopetetaan tämä oikeudenkäynti. Hyväksyn tuomion, mikä se onkaan."
Jumalan armosta sain 40 vuotta.
Seison tänään Louisianan osavaltion- vankilassa pelastuneena miehenä, -
joka istuu 40:ää vuotta.
Jumala tiesi, että Hänellä on tarkoitus täytettävänään kauttani Angolassa.
Ensinnäkin New Orleansin baptistien teologinen seminaari, -
jolla on kampus täällä Angolassa. Minun tarvitsi suorittaa se.
Kävit seminaarin vankilassa. - Neljä vuotta. Valmistuin v. 1997.
Hän myös johdatti minut kirjoittamaan kristillisiä juttuja vankilan lehteen.
Aloitin lehdessä jo raamattukoulun viimeisenä vuonna.
Niin aloitit palvelutyön.
Moniko mies on valmistunut sieltä ja tekee nyt palvelutyötä vankilassa?
Koulu perustettiin vuonna 1995.
Valmistumisjuhlia on ollut viisi. Meitä lienee arviolta yhteensä noin 300.
Kun kuuntelen sinua, sinut piti pudottaa pohjalle. - Ehdottomasti.
Ensimmäinen autuaaksijulistus: Autuaita ovat hengellisesti köyhät.
Mitä se sinulle tarkoittaa? Mitä Jumalan piti tehdä?
Piti tulla paikalle, jossa koin hengellisen konkurssin.
Huomasin myös, etteivät hiljaiset ole heikkoja. - Autuaaksijulistus sekin.
Hiljaisuus on hallittua voimaa. - Hyvin sanottu.
Eka autuaaksijulistus on sitä, -
että on ajautunut hengelliseen konkurssiin erossa Hänestä.
"Autuaita ovat hengellisesti köyhät, sillä heidän on taivasten valtakunta."
En pysty tähän yksin. Riipun kiinni siinä, että Herra kantaa päivittäin.
"Autuaita ovat hiljaiset, sillä he saavat maan periä." Matt. 5;3,5.
Yhtä asiaa ei voi olla huomaamatta.
Näette takanani vartiotorneja korkeampana, -
aitoja korkeampana kohoaa kappeli ja kirkontorni.
Kaikkialla vankilan 7 300 hehtaarin alueella ja eri vankilakampuksilla -
on kappelit jokaisen kampuksen keskustassa kiinnekohtana.
Se muistuttaa vankeja siitä, että täällä kaivataan Jumalan läsnäoloa -
ja että hengellistä apua on tarjolla sitä kaipaaville.
Ei ole kolkkaa, josta ei näkyisi kirkontorni.
Piti rakennuttaa yksi torni uusiksi, koska rakensimme kellotornin.
Kun se nostettiin betonipohjalle, se oli korkeampi kuin kirkontorni.
Meidän piti purkaa kirkontorni ja rakentaa korkeampi tilalle.
Kirkontornin pitää olla korkein.
Kello on valettu vuonna 1910 Philadelphiassa Pennsylvaniassa.
Se tuotiin kirkkoon Etelä-Arkansas'an. Metrinen. Paino 1 200 kiloa.
Kun se yritettiin nostaa mustien kirkon kellotorniin, -
se putosi yhden seurakuntalaisen päälle ja tappoi tämän.
Kello vietiin latoon. Ei ikinä soinut.
Löysimme sen antikvariaatista. Kuulimme kellon tarinan.
Vangit keräsivät rahaa ja ostivat kellon. Rakastavat kelloa.
Nyt se soi kirkossa. Kello on tappaja kuten hekin. Se on erityinen kello.
Siksi kellon taisi olla tarkoitus päätyä tänne. Se on kirkonkellomme.
Sen soitto kuuluu tyynenä sunnuntaiaamuna koko alueella.
Eikö olekin upeaa? - Hieno tarina.
Kuka muutoksen on saanut aikaan? - Jumala.
Miten se tapahtuu? - Sitä kutsutaan moraalin kuntoutumiseksi.
Kuinka paha paikka tämä oli? - Tosi paha.
Tosi paha. Olen ollut täällä 22 vuotta.
Milloin huomasit ensimmäiset muutokset?
Suunta taisi alkaa kääntyä noin 10―12 vuotta sitten.
Samoihin aikoihin kun baptistien seminaari aloitti? - Jotakuinkin.
Onko sinulla tutkinto? - Ei. Koko aikani kuluu kirkoissa.
Olen miksaaja. - Hieno homma.
Yksi hieno juttu täällä on Malakia-isien ohjelma.
Tässä on ohjelman perustaja. Hän levittää sitä maan muihin vankiloihin.
Keith, kauanko olet ollut täällä? - 15 vuotta.
Kauanko sinun pitää vielä istua? - Minulla on elinkautinen.
Perhetilanteesi ei ole normaali, mutta haluat yhdistää isiä ja lapsia.
Miksi? Mikä johti sinut työhön?
Tapasin isäni täällä vankilassa. Sitten poikani tapasi minut täällä vankilassa.
Isyys on aina ollut ykkösasiani. Että saisin yhteyden poikaani.
Kun jouduin tähän tilanteeseen, -
Jumala laski sydämelleni, että minun pitää auttaa poikaani.
Sain Malakia-isän näyn.
Olen sen kautta pystynyt auttamaan muita miehiä, joilla on sama ongelma:
sukupolvelta toiseen kulkeva kirous, jossa poika seuraa isän jälkiä linnaan.
Jumala antoi näyn. Olen levittänyt sitä.
Hämmästyttävää. Tapasit isäsi vankilassa. Poikasi sinut.
Minkä ikäinen olit, kun tapasit isäsi vankilassa? - Jotain neljä tai viisi.
Tapasin isäni ensikertaa virallisesti. Niin että tiesin hänen olevan isäni.
Poikani oli kuuden tai seitsemän, kun hän sai tietää, kuka on hänen isänsä.
Hän on aina tuntenut minut, mutta ei tavannut kasvoista kasvoihin -
ennen kuin vasta 6- tai 7-vuotiaana.
Miten Psalmin 1 autuus liittyy ohjelmaanne?
Autuus on osa kristittynä olemista.
Mahtava osa. Näkee Jumalan siunaukset.
Isän näkökulmasta se on sitä, -
että Taivaan Isä hoitaa meitä. Annamme lapsillemme samaa hoivaa.
Hänen piti ensin siunata meitä. Meidän pitää elää Sanan mukaisesti.
Pitää luottaa lupauksiin. Etsiä elämäntarkoitus Hänestä.
Niin voimme rakastaa lapsiamme sillä samalla rakkaudella.
Olen nyt Angolan osavaltionvankilan kappelilla.
Tulin tapaamaan George Gilliamia, -
joka on mukana ohjelmassa nimeltään Malakia-isät.
Se kytkeytyy autuaaksijulistuksiin Psalmin 1 alkusanojen kautta: -
"Autuas se mies, joka ei vaella jumalattomain neuvossa".
Ymmärsin, että jokainen ohjelmassa joutuu opettelemaan psalmin ulkoa.
Selitä, miten tämä autuutta käsittelevä psalmi liittyy Malakia-isiin.
Ja mikä on Malakia-isä?
Ensinnäkin Malakia-isä on mies, -
joka on kääntynyt pyytämään Jumalalta johdatusta ja neuvoa, -
miten kasvattaa lapsia vankilasta käsin.
Näimme tilaisuuden kasvattaa miehiä. Käännyimme Jumalan puoleen.
Se on Malakia-isä: hän uskoo Jumalaan ja sitä kautta pelastuu -
ja pyytää neuvoja, miten kasvattaa lapset Herran nuhteessa.
Vankilassa lasten kasvatus kuulostaa hienolta mutta miltei mahdottomalta.
Miten autatte vanki-isiä kasvatustehtävässä?
Se on mahtavaa. Sanoit, että se kuulostaa mahdottomalta.
Kun esittelee työtä keskivertovangille, se todella tuntuu mahdottomalta.
Siksi useimmat eivät edes yritä.
Mutta olemme huomanneet, että tärkeintä kasvatustyössä, -
asuipa Lontoossa tai missä vain, mutta erityisesti vankilassa, on rukous.
Lapsi tarvitsee rukouksia. Vankilassa meillä on runsaasti aikaa rukoilla -
ja opiskella Jumalan Sanaa.
Haastamme miehiä rukoilemaan lasten puolesta, opiskelemaan Sanaa-
ja sitten kirjoittamaan lapsilleen. Mieti: koko Raamattuhan on kirje.
"Poika ei voi itsestänsä mitään tehdä, vaan ainoastaan sen, minkä hän -
näkee Isän tekevän; sillä mitä Isä tekee, sitä myös Poika samoin tekee."
Joh. 5:19.
Elämäntyylimme määrittää pitkälti, millainen suhde meillä on lapsiimme.
Lasten elämä noudattelee pitkälti esimerkkiämme.
Lapset tarvitsevat ja arvostavat sitä, jos isät kantaisivat enemmän vastuuta.
Ottaisivat aloitteen ja olisivat osa lasten elämää.
Olemme kuulleet valtavasti todistuksia.
Ohjelmaamme on tullut 9―10 miestä, joilla ei ollut mitään yhteyttä lapsiin.
Eikö mitään yhteyttä? - Ei sillä hetkellä.
Mutta kun he liittyivät ohjelmaan, yhteys lapsiin löytyikin yhtäkkiä.
Uskon sen todistavan, että kun he löysivät paikkansa, -
Jumala antoi heille uuden mahdollisuuden olla isä lapsilleen.
RODEOPÄIVÄ ANGOLASSA
Mikä on rodeon rooli täällä?
Rodeo on yksi osa, jossa vanki voi osoittaa yleisväestölle, -
että hän on muuttanut elämänsä.
Yleisö tulee sisään ja näkee, että tämä on siisti ja kunnollinen paikka.
Lisäksi se osoittaa, että vankikin on kunnollinen. Vangin kanssa voi jutella.
Yleisö ei tajua, että he kävelevät täällä sellaisten vankien seassa, -
jotka ovat murhanneet ja muuta mutta jotka ovat muuttuneet.
He näkevät muutoksen. Vanki tajuaa: -
"Olen täällä näiden vapaiden kanssa.
Käyttäydyn kunnolla ja osoitan, että olen muuttunut."
He näkevät: "Tämä kaveri on tiettävästi murhaaja, -
mutta hän on ihan tavallinen mies."
He näkevät, mihin heidän verorahansa käytetään.
Vanki esiintyy rodeossa. Hänelle osoitetaan suosiota ja taputetaan.
Tuskin kukaan on aiemmin taputtanut hänelle. Hän pärjäsi loistavasti.
Häntä ei arvioida sen perusteella, että hän on murhaaja, -
vaan sen perusteella, miten hän pärjäsi hevosen tai härän kanssa.
Pienen hetken häntä arvioidaan sen mukaan, mitä hän on nyt eikä ennen.
Fil. 3:13: emme voi muuttaa mennyttä, mutta kurotamme kohti tulevaa.
Tämä on hänen tulevaisuutensa.
Minua surettavat uhrit. Aina on tullut uhreja, jos tänne on joutunut.
Surullista. Mutta niin kävi.
Fil. 3:13: sitä ei voi muuttaa, mutta voimme muuttaa tulevaisuuden.
Kohottaako rodeo koko vankilan mielialaa? - Kohottaa.
Se auttaa myös vankilan, vankien, klubien ja järjestöjen taloutta.
Ne saavat rahaa tuotemyynnistä.
He voivat voittaa rodeokilpailussa. Kaikki hyötyvät.
Nämä kaverit eivät harjoittele, kuten ammattilaiset.
Kuinka he voivat mennä pukittelevan hevosen selkään kahdesti vuodessa -
ilman harjoittelua?
Huomasit, että heillä on suojaliivi.
Huomasit varmasti myös, että heti kun ratsastaja putoaa maahan, -
kaksi harhautusratsukkoa tulee ratsastajan ja härän väliin.
Palkkaamme maan parhaat harhautusratsukot.
Haluamme estää loukkaantumiset. Putoamisia ja kaatumisia tulee.
Yleisin rodeotapaturma johtuu tallomisesta tai puskusta.
Eilen yksi vanki ei juossut aidalle vaan areenan keskelle.
Härkä syöksyi häntä kohti.
Toiseksi emme käytä meksikolaista härkärotua vaan brahmarotua.
Brahma on lauhkeampi.
Pokeripöydässäkin se vain juoksi pöydän yli ja katosi tiehensä.
Meksikolainen kääntyisi ja yrittäisi tappaa. Emme käytä sellaista rotua.
Panostamme siihen, ettei kukaan loukkaantuisi.
Pääasia on, että vanki saa mahdollisuuden esiintyä yleisölle.
Kun tulin tänne, sanoin vangeille: "Teitä pelätään. Luullaan, -
että teillä on sarvet ja hankohäntä. He katsovat, oletko kunnolla."
Niin haastoin heitä aluksi 13 vuotta sitten.
He sanoivat: "Jos tuot heidät, olemme kunnolla." Niin he ovat.
Mutta ei voi olla kunnollinen ilman Jumalaa. Hän tekee heistä kunnollisia.
Kun kävin Angolassa ensikertaa, -
tapasin ensimmäisten joukossa Joe Greckon.
Minulle esiteltiin aluetta. Kävin arkkutehtaalla.
Joen ja työtoverin työ oli upeaa. Selvisi eräs mielenkiintoinen juttu.
Olit valmistanut arkun Billy Grahamille ja vaimolle.
Luulen niin. Poika Franklin Graham järjesti täällä ison kokouksen.
Johtaja Cain esitteli hänelle vankila-aluetta.
Hän näki arkun, jonka Hopper ja Redwine olivat tehneet vuosia sitten.
Hän piti siitä. Halusi sellaisia perheelleen.
Johtaja Cain pyysi, että teemme heille arkut.
Olemme nähneet töitäsi täällä. Ne ovat kauniita.
Miksi teet myös arkkuja? - Se on työni täällä vankilassa.
Kun joku pitkään vankilassa ollut kuolee, -
heillä ei aina ole perhettä tai omaisia.
Heidät haudataan tänne pienelle hautausmaalle.
Se alkoi uskoakseni vuonna 1997.
Osavaltiolla oli sopimus arkkutehtaan kanssa vapaassa maailmassa.
Kun erästä miestä oltiin hautaamassa, -
arkun pohja petti ja vainaja putosi maahan.
Johtaja Cain harmistui siitä.
"Ketään ei pitäisi haudata niin epäkunnioittavalla tavalla."
He hakivat toisen arkun ja laittoivat saman vainajan siihen.
Kun he olivat täyttämässä hautaa, arkun kansi petti.
Johtaja Cain oli vihainen. Hän puhui Redwinelle, -
joka on tehnyt puutöitä täällä Richard Ligettin kanssa.
Hän pyysi heitä tekemään arkun. He tekivät.
Ensimmäinen arkku tehtiin uskoakseni vuonna 1997.
Perustettiin arkkutehdas.
Miehet alkoivat valmistaa arkkuja.
Varajohtaja Darrell Villnoa passitti minut vuonna 1999 -
auttamaan Redwineä ja Ligettiä. Olen ollut täällä siitä asti.
Eteenpäin taide- ja käsityökojuilla.
Tekijät ovat aidan takana. Pystymme juttelemaan heidän kanssaan.
Tämä on Casey. Pysähdyin ostamaan itselleni kännykkäkotelon.
Omani on huonokuntoinen.
Teetkö nämä itse? - Teen, sir.
Onko tämä työtäsi? - Ei. Tämä on harrastukseni.
Käyn tällä hetkellä New Orleansin baptistien teologista seminaaria.
Valmistan näitä vapaa-aikanani myyntiin rodeolla. Saan lisätienestiä.
Sanoit, että elämäsi on täynnä iloa. - Juuri niin.
Olen vapaampi ja onnellisempi täällä. Voin olla parempi isä lapsilleni, -
parempi aviomies vaimolleni nyt kuin narkomaanina -
ja tiellä, joka johti vankeustuomioon.
Esitän vaikean kysymyksen. Nostit asian esiin itse, joten rohkenen kysyä.
Miten voit olla parempi isä ja aviomies, kun sinun pitää olla täällä?
Voin olla parempi esimerkki lapsilleni.
Voin opettaa, kuka Kristus on. En pystynyt siihen ennen.
Voin selittää, mikä on oikein ja väärin. Se onnistuu esimerkin kautta.
Vaikka olen telkien takana, voin keskustella lasten kanssa selvin päin.
Jumalan mielen mukaisesti. Niin ei ollut ennen.
Puhun tästä usein vaimoni kanssa. Vannoin vihkivalat: -
"Kunnes kuolema meidät erottaa. Niin hyvinä kuin huonoinakin aikoina."
Keskustelimme kerran tästä.
Kuvitellaan, että makaan sairaalassa ja minulla on parantumaton sairaus.
Tai en pystyisi toimimaan.
Jättäisikö vaimoni minut? Ei varmasti.
Se ei ole Jumalan tahto avioliitolle. Me pysymme toistemme rinnalla.
Kuten vihkivalassa vannoimme, pysymme yhdessä, tulee mitä tulee.
Juhlimme 18:tta hääpäivää syyskuun 1. päivänä.
Rakastamme toisiamme enemmän kuin koskaan.
Emme pidä tätä erossa olemisena, vaan yhteyden vahvistamisen aikana.
Löydämme yhteyttä tavalla, joka on enemmän Hänen mielensä mukainen.
Sanon niille, joilla on syöpä: eräänä päivänä kohtaamme Luojamme.
Olipa meillä täällä maailmassa hyvä tai huono terveys, -
pääsemme kerran Hänen luokseen, joka rakastaa meitä eniten.
Meidän tulee kiinnittää katseemme ennen kaikkea siihen.
Sillä välin tulee hoitaa niitä ihmissuhteita, joita meillä on.
Osana vierailuani Angolassa olemme kokeneet paljon ilon hetkiä.
Tämä on raskas hetki.
Olen tullut huoneeseen, jossa toimeenpannaan kuolemantuomiot.
Tämä on paikka, jossa kaikki päättyy.
Täällä mieleeni muistui eräs asia, josta olen puhunut aiemmin.
Meistä monille syöpädiagnoosi on kuin kuolemantuomio.
Kuin elämä olisi ohi. Täällä siitä tulee ehdottomasti todellisuutta.
Tämä huone on hyvin yksinkertainen ja karu. Ei mitään viehättävää.
Tämän lasin takana on tuoleja, -
joille uhrin perhe kutsutaan -
seuraamaan tätä hirvittävän surullista tapahtumaa.
Viereisen lasin takana on huone, jonne median edustajat kutsutaan -
todistamaan tapahtumaa.
Tässä on jollain lailla kummallinen asia, johon on vaikea tottua: -
pöytä, joka tuntuu miltei puhuja- pöntöltä. Mikrofoni ja äänentoisto.
Tässä kuolemaantuomittu saa lausua viimeiset sanansa -
uhrin perheelle ja medialle.
Tässä kohdassa kylmät väreet kulkevat selkäpiitäni pitkin.
Minulla on sekavat tunteet solun- salpaajahoidoista. Tästä reiästä -
lääkäri annostelee aineita suonensisäiseen letkuun.
Henkilöllä, joka on hihnoilla kiinni tässä pöydässä, -
on letku kiinnitettynä suoneen.
Kirjoitin ylös, koska muuten en muistaisi.
Ensin hän saa tiopentaalia, joka aiheuttaa tajuttomuuden.
Sitten pankuronia, lihasrelaksanttia.
Ja lopuksi kaliumkloridia, joka pysäyttää sydämen.
Tässä se kaikki tapahtuu.
Seinässä on puhelin viime hetken peruutuksia varten.
Kello sitä varten, että kaikki tapahtuu juridisten sääntöjen mukaisesti.
Mutta tällä pöydällä, katsellen valkoista kattoa, -
monet miehet ovat ottaneet viimeisen hengenvetonsa.
Lane, palataan keskusteluumme, joka teki minuun ison vaikutuksen.
Sanoit olleesi kuolemaantuomittujen osastolla 2,5 vuotta.
Jos muistan oikein, sanoit: "Sinulla ei ikinä ollut tylsää." - Niin sanoin.
Sitä on vaikea uskoa. - Niin on.
Siksi en puhu siitä paljon. Sitä ei uskota. Mutta se on totta.
Minulla ei ollut tylsää, ja siihen on eräs syy. Menin sinne.
Olin ottanut Kristuksen elämääni.
Minulla oli se asenne, että halusin oppia tuntemaan Hänet paremmin.
Tutkin Raamattua, rukoilin ja kirjoitin. Kristillisiä ja muita tekstejä.
Kuolemaantuomitunkin pitää löytää elämäntarkoitus. Se on tärkeintä.
Täytyy olla jokin syy nousta sängystä joka aamu ja odottaa jotain.
Siinä 2,7 x 1,8 metrin sellissä heräsin joka aamu -
mielessäni artikkelin kirjoittaminen tai tietyn osan lukeminen Raamatussa.
Keksin itselleni tekemistä. Minulla ei ollut kertaakaan tylsää.
Totta kai pelkäsin joskus.
Kun olin siellä vuonna 1978, 11 viikossa teloitettiin 8 miestä.
Tuntui kuin jatkuvasti olisi kättelemässä kaveria, -
joka oli menossa teloitushuoneeseen. Silloin oli käytössä sähkötuoli.
Se oli pelottavaa aikaa.
Katkeruus on se, mikä tappaa.
Katkeruus ei vaikuta muihin. Ainoastaan katkeraan itseensä.
Katkeruus ja viha. Niistä pitää päästä eroon.
Pitää keksiä tekemistä. Kaikki palautuu elämäntarkoitukseen.
Pitää löytää elämäntarkoitus.
Kun se löytyy, on matkalla kohti muutosta ihmisenä.
Esitän vielä yhden kysymyksen, jota en aikonut kysyä.
Me tapaamme syöpää sairastavia. Sinä teet työtä saattohoidossa.
Mitä sanot syöpää sairastaville elämäntarkoituksesta?
Se on tavallaan kuin kuolemantuomio. Mikä on antanut toivoa työssäsi?
Se on muuttanut ajatukseni pelosta ja kuolemasta. En pelkää kuolemaa.
Olen huomannut, että ihminen voi kuolla joko hyvän tai pahan kuoleman.
Oletko nähnyt sen ihmisissä? - Olen, saattohoidossa.
Koordinaattorimme koettaa luoda yhteyksiä perheisiin, -
kun joku vanki tekee kuolemaa. Se on vangille kaikki kaikessa.
Olen nähnyt tosi monen kasvoilla hymyn ja rauhan, -
kun hän ottaa viimeisen hengenvedon. Kun pitää häntä kädestä kiinni.
Näkee, että hänellä on rauha. Usein se tulee, kun yhteys palautuu -
veljeen, sisareen, lapsiin ja etenkin äitiin.
ja pystyy sopimaan asioita, viemään asiat päätökseen.
Usein kuolemaisillaan oleva sinnittelee läpi kivun ja kärsimyksen sitkeästi, -
koska asiat ovat selvittämättä.
Joku haluaa puhua tyttären kanssa. Onnistumme löytämään hänet.
Tytär vierailee vangin luona. Seuraavana päivänä vanki kuolee.
Ihanko totta? - Niin. Vanki sinnittelee. Hän haluaa selvittää asiat.
Miehet varmasti haluavat kiittää sinua siitä, mitä annat heille.
Ei vain minua. Meitä on paljon.
Lipunmyyjät työskentelevät saattohoidossa vapaaehtoisina.
Se on etuoikeutettu tehtävä.
Olen oppinut enemmän kuin olen antanut. Etenkin myötätuntoa.
En tiennyt, miten tärkeää myötätunto on, ennen kuin aloitin saattohoitotyön.
Jos Jumala suo, vapaudut 2,5 vuoden kuluttua. - Aivan.
Herra sinua siunatkoon. - Kiitos, Ken.
Voinko pyytää Jumalalta siunausta työllenne? - Totta kai.
Herra, pyydämme yksinkertaisesti ja lyhyesti.
Kiitos etuoikeudesta, että saimme käydä täällä.
Tämä on siunannut Willemiä ja minua.
Kiitos Bob Downingista; hän sinnikkäästi pyysi meitä tänne.
Kiitos johtaja Cainista -
ja näystä, jonka annoit hänelle.
Varjele työtä, jonka olet aloittanut täällä.
Siunaa sitä edelleen. Että sen hedelmä, Herra, leviäisi jatkossakin -
etenkin lähettien myötä muissa vankiloissa.
Rohkaise jatkossakin miesten sydämiä tekemään edelleen näitä hyviä tekoja.
Syvennä heidän rakkauttaan Herraan Jeesukseen.
Herra, tiedät, että minulla on vuosia ollut outo epäilys huumoristasi, -
että tuot Amerikkaan herätyksen, mutta se alkaa vankien polvista.
Herra, ulottukoon tämän paikan kosketus kauas muurien taa.
Herra, kiitos siitä suuresta ilosta, jota olemme kokeneet täällä.
Kiitos jokaisesta työntekijästä, joka tiiminä edistää tätä työtä täällä -
Jeesuksen nimessä. Aamen.
OHJELMIA, KUTEN RAAMATTU- KOULUA, JATKETAAN EDELLEEN.
KYMMENIÄ ENTISIÄ OPPILAITA TYÖSKENTELEE ERI VANKILOISSA.
KEN CURTIS YLENNETTIIN HERRAN LUO TAMMIKUUSSA 2011.
HÄNEN SARJANSA "HEIJASTUKSIA SYÖPÄSAIRAILLE" -
INNOITTAA JA ROHKAISEE KAIKKIALLA MAAILMASSA.
Suomennos: Marianne Tenetz