Seisan siin George Gilliamiga, kes osaleb programmis Malachi Dads.
Kui vana sa oled? - 30aastane.
Kui kaua oled olnud Angolas? - 11 aastat.
Tulid siia 19-aastasena. - Täpselt nii.
Mis põhjusel? - 2. astme mõrv.
Mis on su karistus? - Eluaegne, tingimisteta.
Sa siis ei saa siit enam välja. - Ei.
See paneks paljusid loobuma.
Pühendasid end programmile, mis ühendab isasid ja lapsi.
Sul ei ole lapsi. - Ei.
Miks tahad seda programmi aidata?
2001. a andsin oma elu Jeesusele.
Vabandust, 23. aprillil 2001 andsin oma elu Jeesusele.
Aastatel 2001-2003 märkasin, et hakkan meheks kasvama.
LAASTATUST ÕNNISTUSEKS
Leides elu Angola riiklikus kinnipidamisasutuses
Louisiana osariigi vangla, sageli nimetatakse "ANGOLA"
Üle 5000 vangi, kellest enamikel eluaegne karistus.
Surmade arv on siin kõrge, sest keegi ei saa koju.
95% siinsetest vangidest kasvab vanaks ja surevad siin.
Louisiana seadused on ühed karmimad.
2008. a oktoober külastas produtsent Ken Curtis Angolat.
Tema eesmärk oli teha intervjuusid
programmiks Reflections on the Beatitudes for People With Cancer
(tlk Vähihaigete Peegeldused Õndsakskiitmistest).
Tegemist on 3. programmiga Ken'i dokumentaalseeriates,
mis kirjeldab ka ta isiklikku teed oma katsumustes vähidiagnoosiga.
Siin Louisianas kuumus on rõhuv.
Isegi täna on siin veidi alla 30 kraadi,
kuid niiskus ja kuumus mõjuvad ruttu.
Vangid tuuakse välja.
Nad töötavad päeval poole kolmeni.
Kuna nad lõikavad väikeste kääridega okra põldusid,
kontrollitakse neid iga päeva lõpus.
Selle pärast et kääre saab kasutada kui relvi.
Lülitan telefonid välja.
Kas sul on ka see tehtud?
Mul on võimalus rääkida Angola vanglaülema Burl Cainiga.
Olen siin, kuna kohtunik Downing on mulle aastaid rääkinud,
et siin toimub midagi tõeliselt imelist.
Cain, kohtunik tõi meid siia,
et teeksime midagi, mis esmalt kõlab naeruväärselt.
Paljud teevad nägusid, küsides: "Oled sa segane?"
Nii see juba on.
Oleme siin, et teha saadet ravimatutele haigetele
kasutades Piibli õndsakskiitmiseid, mis on seotud õnnistuse ja õnnega.
Kohtunik mõtles, et siin on näiteid inimestest,
kes on tulnud usule ning on sellest hea näide.
Pean mainima, et olen positiivselt rabatud,
kui leidsin oma rõõmuks just selliseid näiteid.
Üks näide õndsakskiitmistest: õnnistatud on rahusobitajad.
Minu jaoks oli hämmastav leida siit, mitte saatusega leppimist,
mis oleks iseenesest ootuspärane, vaid hoopis paljude elus olevat rahu.
Sellel peab olema põhjus.
Millal sa välja saad, mitu aastat on sul jäänud?
Eluaegne.
Angolas tähendab see eluaegset.
See naine oli hooletu ega võtnud nõu kuulda.
Mind mõisteti süüdi ja olen siin 1. astme mõrvakatses.
Käsikähmlus pereliikmega, mille tõttu sain 40 aastat vanglat.
Algselt oli see 1. astme mõrv, mille tõttu sain surmanuhtluse.
Lõpuks vähendati 2. astme mõrvaks, mis tähendab eluaegne, tingimisteta.
Mind süüdistati 2. astme mõrvas.
Tingimisteta, seega ei mingit karistuse leevendamist.
Lou, sul on eluaegne karistus ega tea, kas saad eales välja.
Kas ütleksid, et sinus rahu? - Jah.
Võin seda ausalt öelda.
Nad tunnevad rahu ja teavad, et Jumal armastab neid.
Nad teavad, et Taevas saavad nad vabaks.
See on nagu väikelinn. - Isegi üsna suur linn.
5000 vangi ja 18000 aakrit maad, mis on suurem kui Manhattani saar.
Mida olete õppinud siinse kultuuri muutustest?
Kuidas see juhtus?
See juhtus ühe põlvkonna, täpsemalt dekaadi jooksul.
Piibel räägib kultuuri muutusest 2. Ajaraamat 7:14.
Pöörake silmad ja nägu Minu poole, et teie maa saaks terveks.
Nii Ta tegi.
Ta tervendas maa,
sest nad pöördusid tagasi Jumala poole.
Klassikaline näide.
See toimib kõigis kogukondades.
Sageli loobume lahingust.
Kes muu kui kogudus on Jumala sõdurid?
Paljud käivad kirikus kuulamas, kuid ei tee selle järgi.
Nad ei ole head sõdurid.
Koguduses õpime moraalseid väärtusi ja õpetame seda lastele.
Oleme tsiviliseeritud ja tugeva moraaliga.
Oleme loobunud kogukonnast, kuna me ise hülgasime Jumala.
Lähiaastatel on põhiseadus äärmustesse muudetud.
Jumal on pea kõigest eemaldatud.
Kui eemaldame Jumala, kaob ka kogukonna moraal.
See viib omakorda vägivallani ning nii lihtne see ongi.
Tõime Angolasse moraalsed väärtused tagasi.
Seejärel lõppes vägivald ning nii lihtne see ongi.
Me elan Philadelphia lähedal.
Viimase 2 aastaga
on linnas mõrvade keskmine enam kui mõrv päevas.
Rahvas on hämmingus.
Mis küll ühiskonnas toimub, sest programmid ei näi toimivat?
Sa oled näinud sedasama selles äärmiselt vägivaldses vanglas,
kus nüüd on rahu ja vaikus.
Saad sa midagi öelda meie
juhtidele, poliitikutele, kirikutele kultuuri parandamiseks?
Moraal on hüljatud, kuna koolides ei õpetata enam usku.
Praegu võin vanglas palvetada, kuid mitte koolis.
Pead olema roimar, et saada moraaliõpetust.
Mida see ütleb?
Miks ei võiks seda koolis õpetada?
Praegu peab sooritama kuriteo, et saaksid seda vanglas kuulda.
Meie ajal olid koolides sildid "Armastage teineteist."
Väikesed asjad, kuidas teisi kohelda.
Nüüd on sellest loobutud.
Haridusest ei piisa,
kuna üksnes sellega kasvavad üles targemad kriminaalid.
Lastele tuleks õpetada moraalseid väärtusi.
Ütlen vanematele, et nad
õpetaksid oma väikestele lastele täiskasvanutega austusega rääkima,
et nad õpiksid austama peamist autoriteeti.
Vanemal inimesel on rohkem autoriteeti kui lapsel.
Tahame õpetada neile lugupidamist
ning et nad suhtuksid ka teistesse lugupidamisega.
Elus on reeglid.
Kui lapsi ei õpetata neid austama, ei järgi nad neid ka täiskasvanuna.
See on nii lihtne.
Me teeme kõik liiga keeruliseks.
Õpetajad ei saa enam õpetada.
Distsipliinita ei saa õpetada, sest õppimiseks peab olema vaikselt.
Koolis peab nüüd olema kõik poliitiliselt korrektne,
et oleme kõik ära rikkunud.
Õpetan vangidele seda, mida te oleks pidanud kodus tegema.
Õpetan neid: "Istu, ole vaikselt, kuula ja kuuletu."
Kui ütlen, et juuksed on liiga pikad, siis lõikad neid.
Kui sul on jõugu kombel müts viltu, paned selle otseks.
Nii see on.
Kui sa ütled, et pead kell 9 kodus olema
ning sa ei ole, saadan koerad välja.
Toon sind tagasi su voodisse.
Sa järgid reegleid.
Teen seda, mida ema ja isa ei suutnud sinu lapsepõlves teha.
Kui teed seda, vead oma last alt ning minust saab nende isa.
Mina õpetan neid käituma.
Mõistad? - Just.
Nii see siin toimubki.
See on perekond, kodu, kus sul on võimalus elada.
Ütlen, millal ärkad,
lähed magama, mida sööd ning mis on su töö.
Teed nagu ütlen, sest mina olen isa.
Ma olen lahke isa,
kes väärtustab neid ja kohtleb neid hästi.
Kui nad on halvad, karistan neid, kuid jätan tule tunnelisse.
Kui oled hea, ütlen "Tubli poiss." ja annan sulle teada, et tegid hästi.
Annan sulle hea töö, kuid ära keera seda untsu.
Kui oled kolm kuud hea, siis saad parema töö.
See on vanemlik kasvatus.
Nad õpivad sellega, mis toimib ja mis mitte.
Neil pole selleks psühhiaatreid vaja.
Nii lihtne ongi.
Ajaraamat 7:14:
"ja kui siis minu rahvas, kellele on pandud minu nimi,
alandab ennast ja nad palvetavad ja otsivad minu palet
ning pöörduvad oma kurjadelt teedelt, siis ma kuulen taevast
ja annan andeks nende patu ning säästan nende maa."
Räägin asedirektori Cathy Fontenotiga.
Tänud nende lubade eest. - Olge lahke.
Võib tunda, kuidas temperatuur tõuseb.
Samamoodi võiks öelda ka moraalse keskkonna kohta.
Mida sina arvad? - Jah.
Keskkond toetab head käitumist ning austust kõigi suhtes.
Mitte üksnes valvurite suhtes vaid seda näeb ka vangide vahel.
Alguses oli siin pingeline keskkond, mida enam siin ei ole.
Täna külastame eelneva teavituseta vangla eri osakondi.
Nad tahavad meiega kohtuda ja on huvitatud sinu tegemistest.
Nad on valmis jagama, kuidas nende elud muutusid.
Üks tore koht Angolas on maamaja, kus saab hästi süüa.
Seda kõike teeb see mees, Suur Lou.
Ta on üks suur tüüp.
Lou, sa pole üksnes andekas kokk vaid ka imeline isiksus.
Kui kaua sa oled siin olnud? - Sel aastal saab 29 aastat.
Just, selle aastaga saab täis. - Tõesti, 29 aastat.
Sul on eluaegne? - Jah.
Kuna oled olnud siin nii kaua,
oled näinud vana Angolat, mis on nüüdseks täielikult muutunud.
Räägi veidi, milline see oli enne ning milline praegu.
Eelnevalt, kui ma siia tulin,
pidid end muutma kellekski, kes sa tegelikult ei ole.
Vangis olles pead teistele end karmist küljest näitama,
et saada populaarsust vangide keskel.
Teised nägid seda läbi.
Kohe nähti, kes on nõrk ja kes tugev.
Kui sa jäid endaks, siis läks sul hästi.
Mõned kogusid enda ümber tugevaid tüüpe ja tegid jõugu.
Nii see oli, kui mina siia tulin.
Nüüd on see aastatega nii palju muutunud.
Direktor Willy lisas rohkem valvureid.
Direktor Cain aga hakkas rohkem programme organiseerima,
millega mehed saaksid igapäevaselt osa võtta.
Statistika näitab vägivalla vähenemist
pärast New Orleansi baptistide seminari.
See on muljetavaldav.
Mis on täpsed arvud
enne kabelisse sisenemist kuni möödunud aastani?
Umbes 700-800 vangidevahelist rünnakut.
Nüüd on neid paarsada.
Vägivald on langenud 80%.
See on nagu kalastamine.
Kõike sa ei saa kätte.
Keskendume rohkem turvalisusele ja oleme nüüd efektiivsemad.
Kui vaadata üldist rahvastikku, on alati nn. kriminaalset alget.
Nii on ka siin, Angolas.
Pakume neile võimalust
oma käitumist muuta ja kahetseda oma tegusid.
See eraldab mängu-kristlased, kes teevad seda välja saamiseks.
Mind ei huvita, kas nad teesklevad.
See jäägu nende ja Jumala vahele, sest mina ei ole kohtumõistja.
Paljud ütlevad: "Nad pole siirad ning tahavad vaid vanglast välja."
Ära mõista kohut, kui ise ei taha kohut.
Las Jumal tegutseb temaga.
Mind huvitab käitumine.
Vägivald on järsult langenud.
3 aastat pole keegi põgenenud.
See on hea näitaja.
Enne kestis see 37 minutit.
See koht on nüüd palju turvalisem kogu meeskonnale.
Enne ei töötanud meil naised.
Umbes 5 aastat tagasi otsustasime, et naistel on turvaline siin töötada.
Koolist tuli kord 20-ndates naine ja oli 64 vangiga ühiselamus.
25% oli julmad vägistajad ja 75% istusid mõrva eest eluaegset.
See tüdruk valvas neid.
Orkaani ajal kadus elekter kolmel korral, kord kaheks tunniks.
Ta oli taskulambiga pimedas ühiselamus.
Midagi ei juhtunud.
Ei midagi.
Kui valgus tuli tagasi, olid temaga 2500 vangi.
Süüdimõistetud mõrvas, vägistamises, relvastatud röövis.
Korduvad rikkujad, eluaegsed karistused.
3700 eluaegset ja ei ühtegi vastuhakku.
Ei mingit tüli, karjumist ega ulgumist.
Tuled on kustus.
Mis siis? Istud pimedas.
Ennekuulmatu.
Kaks tundi.
Higistasin üsna kaua, et generaator tööle saada.
Kui lõpuks sain, imeline.
Kultuuri muutus.
Jumal tegutses.
Me pole nii targad ja võimsad.
Naistel ei lubatud siin töötada. - Tõesti.
Kui kaua aega tagasi? - 70-ndate keskel lubati naisi koridori.
Võin siin vanglas ilma eskordita kõikjale minna.
Paljud mehed hoiduvad sellisest kiusatusest.
Raporteeritud rünnakuid on alla saja, kuid enne seda oli üle tuhande.
Intsidendiks võib lugeda ka lihtsalt sülitamist.
Suurem osa neist ongi, mitte kaklus või relvastatud rünnak.
Need on erimeelsused, mis viivad tõukamisteni.
Seda muutust tõestab ka statistika.
Kahanemine on 70%.
Direktor alustas siin 1995. aasta veebruaris.
Siis oli langus tuhandelt 800-le.
Nüüd on u 300 juhtumit aastas.
Ta on osariigi ajaloo
staažikam vangladirektor Louisiana riiklikus vanglas.
Ta on olnud siin 14 aastat.
Kui FBI ja politsei suudaks tekitada
sellise vägivalla kahanemise, oleksid nad õnne tipul.
Mis on kõige olulisem faktor selle juures?
Kõik töötab ühtselt. - Kogu keskkond.
Inimesed on meie suurim vara.
Nad pole rämps vaid inimesed.
Neil on vajadused
ja peame põhiseadusega neile kindlaid asju andma.
Teeme tööd asjatundlikult ja hästi.
Püüame saada nendega kontakti, kuid ootame ka neilt midagi tagasi.
Nad saavad seda siin teha, et tuua positiivset muutust kogukonda.
See on hea asi.
Nad peavad saama ravi ja saavadki.
See vangla toimibki kui karistus, mis ravib
ja toodab häid tulemusi, ohustamata seejuures avalikkust.
Miguel, kui kaua oled siin olnud? - Umbes 20 aastat.
Mille eest? - Tapmise eest.
Kas sul võimalus vabaneda? - 2014. aastal.
Oled siin kaua olnud ja näinud kindlasti ka muutusi.
Räägi mulle nendest.
Algselt siia tulles oli see väga vägivaldne koht.
Mehed käisid kivistunud pilkudega.
Nad justkui ei elanud vaid pelgalt eksisteerisid.
See oli nagu lootusetu elu.
Aastate jooksul olen näinud palju muutusi.
Nüüd käiakse koolis, ülikoolis, ametikoolis.
Kedagi ei huvita enam vägivald ja uimastid.
Tahavad oma käitumist muuta.
Kust tuleb see lootus? - Positiivsest programmist.
Eriti aga piiblikoolist.
Räägime õnnistusest ja õnnest.
Mis on suurim rahulolu ja õnnistus, mida olete saanud direktorina?
Väga lihtne - meie rajatud kirik.
Kuuled, kuidas vangid jutlustavad.
Näed nende käitumist ning kuidas nad astuvad altari ette.
Kultuuri muutusega lasime neil endal seda teha.
Töö vanglas on mulle tuttav ning see on väga oluline.
Vanglateenistus on kui evangeliseerimine kodu kirikus.
Kui evangelistid käivad sisse-välja, ei saa rajada kogudust.
Kui meil on piiblikool
ja õpetame pastoreid, kes kuulutavad oma kogudusele.
Nii tekkiski meile Angola Kogudus.
Uute vangide tulemisel täitsid nad evangelistina oma osa.
Enne kui meil ei olnud oma pastoreid, oli see võlts, kunstlik.
Me ei läinud kuidagi edasi, kuid nüüd see toimib.
Mõistan, et vanglaharidus peakski nii toimima.
Soovin, et paljud teeks nii.
Tegime palju tööd, et luua piiblikool
Mississippisse, Georgiasse ja Lõuna-Carolinasse.
See on tasuta kool.
Hullumeelne oleks seda mitte teha, sest see säästab maksuraha.
See muutis meie vanglat.
Tore sind näha.
Kuidas sul läheb?
Tere! Rõõm näha.
Tänan! Hea töö.
Loomulik anne.
Hollywood ei tea, millest ilma jäi.
Sydney, kaua on see olnud sinu kodu? - 30 aastat.
Sinu juures on põnev see, et oled vangla pastor ja õpetaja.
Just nii. - Said oma hariduse siin.
Vabandust, kas saad öelda, mis asi see on?
Nemad lõpetasid ja läksid teistesse asutustesse misjonärideks.
Mõtled teistesse vanglatesse. - Just.
Nad rajavad kogudusi, õpetavad ning kuulutavad evangeeliumi.
Nad on ise ikka veel vangid, kuid teises vanglas. - Just nii.
Sa oled selle koguduse pastor? - Täpselt nii.
Kas teenistused on iganädalased? - Igal teisipäeval ja pühapäeval.
Kas siin toimub piiblitund? - Nemad on piiblikooli õpilased.
Kas see on sinu seminar? - Jah.
Mitu õpilast sul on? - Umbes 120.
Vägev.
Kas nad peavad õppima kreeka keelt? - Kreeka ja heebrea.
Hetkel käib kreeka keele tund. - Tõesti?
Sinu koolis tuleb läbida samu nõudmisi nagu teisteski.
Sul on testid, kodutööd ja õpingud. - Riiklikult tunnustatud kool.
New Orleansi Baptistide Teoloogiline Seminar. - Väga hea.
Tere, mis on su nimi?
Taladano. - Ken.
Raamatukoguhoidja.
Meil on igasuguseid Piibleid.
Kõik Piiblid igas keeles, pea kõik versioonid.
Samuti kommentaarid.
Kas õpilased võivad neid laenutada ja oma kongi või elamusse viia?
Piiblikooli õpilased ei ole kongides vaid ühiselamutes.
Elamu kohta on 64 meest.
Nad võivad neid laenata ja ühiselamus lugeda?
Nad võivad neid ühiselamusse viia ja õppida.
Pärast tundide lõppu võivad nad
viia raamatud ühiselamusse ning seal õppida.
Enamik õpib ühiselamus.
Oled arvatavasti näinud siin
palju mehi, kes on vihased, tõrjutud ja masenduses.
Kuidas tuua rahu nii inimeste vahel kui nendesse?
Kogen seda iga päev.
Olen vangist advokaat ja töötan surmanuhtluse saajatega.
Tõesti? Oled advokaat, samuti pastor ja õpetaja.
Teen paljusid asju. - Kaheldamatult.
Kellele palju antakse, selleks palju nõutakse.
Surmanuhtluse töö nõuab pidevat kohanemist.
Ütleme, et üks on vihane, teine karjub, kolmas masendunud.
See, mida vajavad surmanuhtluse saanud,
ei leia sageli seadustest ja raamatutest.
Mõnikord nad vajavad julgustavat ja ülesehitavat sõna.
Teine kord nad vajavad kuulajat - kedagi, kes lihtsalt kuulab.
Nad on surma mõistetud.
Neid valitsevad erinevad tujud.
Selleks peab valmis olema.
Üks mu kohustusi on tuua rahu.
Issand Jeesus annab rahu.
Saan neid ainult sinna suunata.
Olen veendunud, et see aitab.
Jaakobuse 1:2-3: "Pidage seda lausa rõõmuks, mu vennad,
kui te satute mitmesugustesse kiusatustesse.."
Kui meie usku testitakse, teame, et vajame kedagi meist suuremat,
kedagi tugevamat, kõrgemat väge kui meie ise - Jumalat.
"..ja teadke, et teie usu katsumine saadab kannatlikkust!"
Esimesel päeval Angolas ma ei saanud sellest kohast aru.
Külastasin The Angolite ajakirja toimetust.
See on neli korda aastas ilmuv hea kvaliteediga ajakiri,
mis kajastab vanglaelu, karistusi ja palju muud.
Rääkisin ka selle meeskonnaga.
See mees siin hämmastas mind paari asjaga.
Tema on Lane Nelson.
Kas siin keskkonnas saab leida õnnistust ja õnne leida?
Saab küll.
Siin on selle peegeldus.
Siin on kunst, käsitöö, rodeo, mis kõik meeste poolt tehtud.
See teeb neid õnnelikuks.
Nad teevad midagi ja müüvad seda.
Saadud raha eest ostavad uut materjali.
See teeb neile rõõmu.
Mitte just sellist õnne, mida saad vabas maailmas.
Iga vang ihkab vabadust.
Siiski peab neil olema koht, mis annab elule mõtte,
et unustada igatsus vabaduse järele.
Selleks võib olla hobidega tegelemine.
Töö ja toetusravi on mulle oluline.
Erinevad asjad.
Ainulaadne on see, et vangla pakub paljusid asju teha.
Vang on sunnitud siin ainult töötama ja reegleid täitma.
Nad ei pea minema kooli ja õppima.
Nad ei pea midagi tegema.
Need võimalused on olemas, kui nad peaksid tahtma.
Vangil on valik.
Ta võib ööpäevaringselt
istuda kongis, vaadata telekat ning nautida ajusurma.
Siiski on tal võimalus minna kirikusse
või seaduste raamatukokku ning uurida oma asju.
See oleneb vangist.
Kõiki neid asju pakutakse ja valik on tema teha.
Tema on Kyle Albert.
Esmalt nägin teda fotograafina töötamas.
Oled vangla ajakirja fotograaf.
Jah, nii fotograaf kui kristlike lugude autor.
Sain teada, Kyle, et teed siin koguduse tööd, eks?
Jah, härra.
Huvitav, et oled ise vang. - Jah.
Palun seleta seda. - Loomulikult.
Noore mehena läks mu elu valesse rööpasse.
Hakkasin üsna palju tarvitama uimasteid ja alkoholi.
See hävitas mitte üksnes minu vaid ka mu pere elu.
12 aasta jooksul on mind 96 korda vahistatud.
Kui palju? - 96 korda.
Mitte et sind vahistati 1996. aastal vaid 96 korral?
Rahu rikkumine, avalikult joobes, pisemad rünnakud.
Esimene tõsine karistus
oli lubamatu sissetungi ja füüsilise rünnaku tõttu.
Sain selle eest tingimisi.
Sellele järgnes uus rikkumine - marihuaana müük.
Seetõttu sain jälle tingimisi.
Kolmas rikkumine - süüdistus kokaiini käitlemise eest.
Lõpuks istusin maakonna vanglas.
Kohalik vangla. - Just.
Ma jõuan selle looga kuhugi.
Nüüd hüppame vanusesse 33.
Istun nüüd selle eest - 1. astme mõrvakatse.
See oli kaklus pereliikmega, mille tõttu sain 40 aastat vanglat.
Ajal, mil olin kaheksa kuud maakonna vanglas
ja ootasin kohtuistungit, leidsin Issanda.
Mul oli kõigest kõrini.
Teadsin, et ei suuda enam.
Istungi ajal mõistsin, kes on Kristus ning sündisin vaimselt uuesti.
Tõstsin käe ja ütlesin kohtunikule: "Edasi pole vaja."
"Ei pea enam jätkama. Tegin, milles mind süüdistatakse.
Lõpetame istungi ja lepin teie pakutud karistusega."
Jumala armust sain 40 aastat.
Olen siin Louisiana osariigi vanglas
päästetud mehena, kes on 40 aastaks kinni.
Jumal teadis, et Angolasse tulles mul on eesmärk Temas täita.
Esiteks, New Orleansi Baptistide Teoloogiline Seminar,
mis on siin Angola vanglalinnakus, ja Ta tahtis, et läbiksin selle.
Seega käisid seminaril? - Jah, neli aastat. Lõpetasin 2007.
Samuti juhtis Jumal mind
kristlikuks kirjanikuks vangla ajakirjas The Angolite.
Ajakirjaga hakkasin tegelema piiblikooli viimasel aastal.
Nii algas sinu teenimistöö? - Jah.
Kui palju mehi on kooli lõpetanud ning teenivad selles?
See kool loodi 1995. aastal.
Lõpetamisi on olnud viis ja meid on kokku umbes 300.
Kui kuulasin su lugu, olid omadega täiesti põhjas.
Absoluutselt.
Esimene õndsaks saamise tõotus: vaimult vaesed on õnnistatud.
Mida see sulle tähendab või mida peab Jumal sulle tegema?
Pead jõudma kohta oma elus, kus oled tõeliselt vaimselt laostunud.
Olen märganud, et vagurad ei ole nõrgad.
Teine õndsus.
Vagurus on kontrolli all olev vägi. - Hästi öeldud.
Esimene õndsus on,
et oled vaimselt pankrotis, lahutatud Temast.
Matteuse 5:3:
"Õndsad on vaimus vaesed, sest nende päralt on taevariik."
Üksi ma ei suuda seda.
Toetun iga päev täielikult Issandale.
Matteuse 5:5:
"Õndsad on tasased, sest nemad pärivad maa."
Üht asja ei saa märkamata jätta.
Üle mu õla, valvetornist kõrgemal,
on näha kabel ja kirikutorn, mis kerkib üle tarade.
Kuhu iganes ka läheksid selles 73 km2 pindalaga vanglas,
on erinevates harudes just kabel kõige keskuseks.
See meenutab vangidele, et Jumala lähedus on siin oodatud.
Vaimne abikäsi on kõigile saadaval.
Siin pole ühtki nurka, kus sa ei näe kirikutorni.
Ühe pidin uuesti rajama, kuna kui ehitasime kellatorni,
tegi selle vundament kellatorni kabelist kõrgemaks.
Pidime kabeli lammutama ja ehitama suurema kabeli.
Kirikutorn pidi olema kõrgem.
Kell valati valukojas 1910. a Philadelphias, Pennsylvanias.
See toodi Lõuna-Arkansase kirikusse, läbimõõt meeter ja kaal 1,2 tonni.
Kui nad tahtsid kella mustanahaliste kiriku torni tõmmata,
kukkus koguduse liikme peale ning tappis ta.
Kell viidi ära küüni ja seda ei mängitud kordagi.
Leidsime antikvariaadist kella ja meile räägiti selle lugu.
Vangid korjasid raha ja ostsid selle, sest nad armastavad seda.
Nüüd lööb see meil, kuna see on tapja nagu nemadki.
Eriline kell.
Äkki selle kella koht ongi siin.
See ongi meie kirikukell.
Seda on kuulda siin kõikjal igal pühapäeval.
Päris äge lugu, eks? - Just.
Kellele tooksid au siinsete muutuste eest?
Jumalale.
Kuidas nii?
Seda nimetatakse moraalseks rehabilitatsiooniks.
Moraalseks rehabilitatsiooniks. - Täpselt nii.
Mis olukord oli siin, kui tulid siia? - Üsna halb.
Päris kehv. - Ikka väga halb.
Olen siin 22 aastat olnud.
Millal hakkasid nägema muutusi?
Asjad hakkasid teises suunas 10-12 aastat tagasi minema.
Umbes samal ajal, kui algas baptistide seminar.
Sel ajal jah.
Sul on mingi kraad?
Ei, olen kogu aja veetnud kirikus.
Võimas. Ole tänatud.
Üks imeline asi on programm Malachi Dads.
Siin on selle rajaja ja see levib vanglates üle kogu riigi.
Keith, kui kaua oled siin olnud? - 15 aastat.
Kaua on sul veel jäänud? - Olen eluaegne.
Su pere olukord ei ole tavaline, kuid tahad lapsi ja isasid ühendada.
Mis viis selleni?
Kohtasin oma isa siin vanglas ja minu poeg kohtus siin minuga.
Isa on alati olnud mu elus esikohal, samuti olla oma pojaga uuesti koos.
Kui mul see olukord tekkis,
pani Jumal mu südamesse, et pean oma poega aitama.
Sain nägemuse Malaki isade programmiks.
Selle läbi olen suutnud aidata teisi, kellel sama probleem:
tegelemine needustega, kus poeg läheb isa järgi vanglasse.
Jumal andis mulle nägemuse ja ma levitan seda.
Imeline, et kohtusid isaga vanglas ja su poeg kohtas sind vanglas.
Kui vana olid isaga kohtudes? - Umbes 4-5 aastane.
See oli esimene kord kui teda nägin ning teadsin, et see on tema.
Minu poeg oli 6-7 aastane, kui tema hakkas oma isa tundma.
Ta teadis mind, kuid polnud
silmast silma kohtunud enne kui oli 6-7 aastane.
Kuidas Laulude 1. ptk-i õnnistus seostub sinu programmiga?
Õndsus on osa kristlasest olemisest.
Imeline osa usus olemisest on, kui näed Jumala õnnistusi.
Isade vaatenurgast saan öelda, et taevane Isa hoolitseb meie eest.
Sama teeme meie oma lastega.
Peame olema õnnistatud, elama Jumala Sõna järgi,
toetuma Tema tõotustele ja otsima elu mõtet koos Temaga.
Nii saame armastust oma lastele edasi kanda.
Olen Angola vangla kiriku ees.
Tulin siia, et kohtuda George Gilliamiga,
sest ta on seotud Malaki isade programmiga.
See seostub meie õndsusega, sest Laulud 1 ütleb:
"Õnnis on inimene, kes ei käi õelate nõu järgi."
Mõistan, et kõik selles programmis peavad kogu laulu pähe õppima?
Täpselt nii.
Seleta, kuidas see õndsus seostub Malaki isadega
ja mis on selle programmi mõte?
Esiteks, Malaki isa on mees, kes on pöördunud Jumala poole,
et otsida Jumala juhiseid, kuidas oma lapsi vanglas kasvatada.
Nägime võimalust mehi üles ehitada ja pöördusime siis Jumala poole.
Seda Malaki isad ongi -
keegi, kes usaldab Jumalat, mitte üksnes usule tulekuks
vaid ka küsida nõu, kuidas oma lapsi Issanda juurde tuua.
See näib imeline,
kuid võimatu eesmärk, et kasvatada vanglast oma lapsi.
Kuidas sa aitad mehi, kes tahavad seda teha?
See on imeline.
Te ütlesite, et see kõlab võimatult.
Kui seda esitada tavavangile, siis just nii see näibki.
Seepärast ka enamik mehi ei hakka isegi proovima.
Esimene, mida oleme märganud, et efektiivselt last kasvatada -
elad sa Londonis või mujal -, eriti vanglas, on palve.
Laps vajab palveid.
Vanglas on meil
palju aega palvetamiseks ja Jumala Sõna õppimiseks.
Kutsume neid mehi palvetama laste eest,
õppima Jumala Sõna ning kirjutama oma lastele.
Piibel ise on läbinisti kiri.
Johannese 5:19: "Poeg ei saa midagi teha iseenesest,
ta teeb vaid seda, mida näeb tegevat Isa,
sest mida Isa teeb, seda teeb ka Poeg."
Me suhte lastega määrab me eluviis.
Laste elu kattub enamasti meie eluga.
Lapsed vajavad ja väärtustavad, kui isad võtavad vastutuse,
algatavad initsiatiivi ja on osa lapse elust.
Olen kuulnud suurel hulgal tunnistusi.
9-10 meest ühines programmiga, kellel polnud lapsega kontakti.
Ei mingit ühendust? - Antud hetkel.
Kui nad ühinesid programmiga, tulid lapsed tagasi nende ellu.
Usun, et see tunnistab, et nad leidsid elus õige koha
ja Jumal andis neile võimaluse olla isa oma lastele.
Rodeopäev Angolas
Mis roll on siinsel rodeol?
Rodeo on osa, kus vangid
näitavad avalikkusele, et nende elud on muutunud.
Publik tuleb siia ja nad näevad, et see on puhas ja viisakas koht.
Lisaks publik saab vangidega suhelda ja vestelda.
Publik ei taipa, et nad kõnnivad vangide keskel,
kes on mõrvanud kedagi, kuid nad on muutunud.
Nad näevad muutust.
Vangid mõistavad: "Olen koos vabade inimestega."
"Käitun ilusti ja näitan, et ma olen muutunud."
Tavainimesed aga näevad:
"See mees oli mõrvar, kuid ta on täitsa tavaline mees."
Nii nad näevad, kuidas maksumaksja raha kasutatakse.
Kui vang on rodeol, nad hõiskavad ja plaksutavad talle.
Vaevalt, et keegi on talle enne kaasa elanud.
Ta esineb siis hästi.
Nad ei mõista teda kui kohutavat mõrvarit,
vaid kuidas tal läheb hobuse või härja seljas.
Hetkeks vaadatakse teda, mida ta teeb hetkel, mitte minevikku.
Filiplaste 3:13 ütleb, et mineviku ei muuda vaid vaatame tulevikku.
See on tema tulevik.
Mind kurvastavad ohvrid, mis kaasnevad siiatulekuga.
Kurb, kuid sedasi on asjad.
Filipi 3:13 kohaselt ei saa seda muuta, kuid saame muuta tulevikku.
Kas rodeo tõstab vangide tuju?
See rõõmustab kogu vanglat.
See toetab majanduslikult vanglat, vange, klubisid ja organisatsioone.
Nad teenivad toodete müügilt raha.
Nad saavad rodeol võita.
Kõik võidavad sellest.
Need mehed ei treeni nagu elukutselised.
Kuidas nad tulevad
kaks korda aastas siia ilma eelneva väljaõppeta?
Nagu märkad, et neil on seljas paksud vestid.
Kindlasti märkad, et nii pea, kui nad maha kukuvad,
jääb sõitja ja härja vahele kaks ratsanikku.
Maksame head hinda parimatele sõitjatele.
Tahame vigastusi vältida.
Kukkumisi ja põrutusi on.
Kõige tavalisem on peale astumine või taga ajamine.
Eile üks vang ei jooksnud aiani, vaid seisis keset areeni.
Härg jooksis talle otsa.
Me ei kasuta Mehhiko pulle
vaid Brahma tõugu, sest nad on leebemad.
See ainult jookseb pokkerilaua ümber ja kaob minema.
Mehhiklane pöörab ümber ja üritab sind tappa.
Neid me ei kasuta.
Investeerime sellesse, et keegi ei saaks viga.
Peamine on, et vang saab end publikule näidata.
Siia tulles ütlesin neile: "Nad kardavad teid."
Nad arvavad, et teil on sarved ja torkate neid."
Viin teid välja, et näidata, kas olete väärilised.
Pakkusin neile selle 13 aastat tagasi välja.
Nad ütlesid: "Kui sa tood nad, siis oleme väärilised."
Nad ongi.
Sa ei saa olla väärt, kui sul pole Jumalat.
Tema teeb vääriliseks.
Angolas olles kohtusin esmalt Joe Greckoga.
Mulle näidati ümbrust ja läksin kirstuvabrikusse.
Joe ja ta kolleegide töö oli tõeliselt hämmastav.
Sain seal teada midagi.
Tegid kirstu Billy Grahamile ning tema naisele.
Usun küll.
Tema poeg Franklin Graham tegi siin suure äratus koosoleku.
Direktor Cain näitas talle vangla alasid.
Ta nägi kirstu,
mille Hopper ja Redwine tegid mitu aastat tagasi.
Talle meeldis see ja Ta tahtis seda oma perele.
Direktor Cain palus meil neile kirstud teha.
Oleme su käsitööd siin näinud.
Need on ilusad.
Miks sa teed kirste? - See on minu töö siin vanglas.
See on sinu amet. - Just.
Kui keegi on pikka aega vanglas ja ta sureb
ning kui neil ei ole perekonda või sugulasi.
Nad maetakse siia.
Surnuaeda. - Just.
Usun, et see algas aastal 1997.
Osariigil oli väike leping vaba maailma firmaga.
Kui üht meest maeti,
kirstu põhi lagunes ja surnu kukkus välja.
Oh sa poiss.
Direktor Cain oli selle peale pahane ja ütles:
"Kedagi ei tohi nii vääritult matta."
Nad leidsid teise kirstu ja panid lahkunu sinna.
Kui hakati hauda kinni lükkama, vajus kirstu kaas sisse.
Direktor Cain vihastas ning küsis Redwine'ilt,
kes on kaua olnud koos Richard Ligetti siinne puusepp,
kas nad oskavad kirstu teha, mistõttu nad tegidki.
Esimene kirst tehti minu mältamist mööda 1997. a.
Pärast rajati kirstuvabrik ja mehed hakkasid kirste tegema.
1999. a Darrek Vilnoa määras mind Redwine'i ja Ligetti aitama.
Teen seda sellest ajast.
Olen tulnud edasi käsitöölaadal.
Asjade autor on aia taga ja saame temaga rääkida.
Tema on Casey.
Ostan siit omale telefonihoidiku, kuna minu oma on juba räsitud.
Teed sa neid ise? - Just nii.
Kas see on sinu töö? - Jah, see on minu hobi.
Hetkel käin baptiside teoloogilises seminaris.
Vabal ajal teen neid laadal müügiks lisatulu eesmärgil.
Kas ütleksid, et su elu on täis rõõmu. - Jah.
Olen siin vabam ja õnnelikum ning saan olla lastele parem isa,
parem abikaasa oma naisele, mitte nagu uimasti sõltuvuse ajal.
See viis mind selle vangistuseni.
Raske küsimus.
Ise mainisid seda, kuid ma pean küsima.
Kuidas sa saad siin olla parem isa ja abikaasa?
Saan nüüd lastele parem näide olla.
Õpetan neile, kes on Kristus, mida ma ei suutnud teha.
Saan seletada, mis õige ja vale.
Seda oma enda näidete pealt.
Kuigi ma olen vangis, saan lastega kainelt rääkida,
Jumala mõttelaadiga, mitte nagu enne.
Räägin sellest naisega tihti.
Ma kirjutasin oma enda vanded:
"Kuni surm meid lahutab, nii heas kui halvas."
Kord me rääkisime sellest.
Ütleme, et olen haiglas ja mul on ravimatu haigus.
Kui oleksin teovõimetu, kas naine jätaks mind maha?
Kindlasti mitte.
See pole Jumala tahe abielule.
Me oleme teineteise kõrval.
Need vanded olid kirjas ja me jääme teineteise kõrvale.
1. septembril tähistasime just 18. pulma-aastapäeva.
Oleme rohkem armunud kui kunagi varem.
Me ei pea seda lahusolekuks vaid ajaks tulla kokku.
Oleme Jumala silmis isegi enam ühendatud.
Vähihaigetele ütlen, et kord näeme kõik oma Loojat.
Just nii.
Olgu me siin maailmas hea või halva tervise juures,
saame olema Tema juures, kes meid kõige enam armastab.
Peaksime sellele kõige rohkem tähelepanu pöörama.
Seni peame toitma neid suhteid, mis meil on siin.
Mu külastusel Angola vanglasse on olnud mitmeid rõõmuhetki.
Nüüd on käes raske hetk.
Tulin hukkamisruumi neile, keda ootab surmanuhtlus.
Kõik lõppeb siin.
Siin meenus mulle, mida enne rääkisin.
Paljudele on vähi diagnoos kui surmanuhtlus.
Elu oleks nagu läbi.
Siin ruumis on see just nii.
See ruum on lihtne ja tühi, ei midagi meeliköitvat.
Selle akna taga on toolid,
kuhu kutsutakse ohvri pere seda kohutavat sündmust vaatama.
Järgmisse ruumi kutsutakse meedia, et olla tunnistajaks.
Sellega on kuidagi imelik ja keeruline harjuda.
Siin on nagu kantsel, mikrofon ja helisüsteem.
Siin võib surmamõistetu
öelda oma viimased sõnad ohvri perele ja meediale.
Siin tekivad mul seljas külmavärinad.
Mul on vastakad tunded keemiaravi kohta.
Siin on auk seinas,
kust doktor toidab teda veenisisese voolikuga.
Inimene on rihmadega laua küljes kinni,
voolikud ühendatud tema veenidesse.
Kirjutasin selle üles, muidu mul ei jääks meelde.
Esmalt saab tiopentaali, mis teeb teadvusetuks.
Peale seda pankurooniumbromiid, lihaste lõdvestajat.
Lõpetuseks kaaliumkloriidi, mis peatab südame.
Siin see toimubki.
Siin on telefon, juhul kui on viimase minuti tühistus.
Lisaks kell, et kõik oleks seaduslike protokollide järgi tehtud.
Sellel laual, vaadates üles tühja lage,
on palju mehed teinud oma viimase hingetõmbe.
Lane, arutame uuesti seda, mis mind vaimustas mind.
Ütlesid, et istusid 2,5 aastat surmanuhtlusega.
Sinu täpsed sõnad olid: "Sul ei ole kunagi igav."
Tõsi.
Seda on raske uskuda. - On küll.
Seepärast ei ütlegi seda palju, kuna seda ei usuta, aga nii see on.
Mul ei ole igav, kuna läksin sinna
ja olin võtnud Kristuse oma elu isiklikuks Päästjaks.
Läksin sinna mõttega, et tahan rohkem Jeesuse kohta õppida.
Õppisin Piiblit, palvetasin ja kirjutasin.
Kristlikku ja muud kirjandust.
See tuleb välja ka eluaegse puhul, mis on kõige tähtsam.
Sul peab olema eesmärk iga hommik ärgata ja oodata midagi.
Selles 2,7x1,8 meetrises kongis ärkasin igal hommikul
ja ootasin kas artikli kirjutamist või Piibli kindla koha lugemist.
Hoidsin end tegevuses.
Mul polnud kunagi igav.
Muidugi olin paaril korral hirmul.
1987. aastal nad hukkasid 11 nädalaga 8 meest.
Iga kord kui ümber pöörasin,
surusin meeste kätt, kes läksid surmakambrisse.
Sel ajal oli selleks elektritool.
See oli hirmus aeg.
Kibestumine tapab sind.
Kibestumine ei mõjuta mind või kedagi teist vaid sind.
Oled kibestunud ja vihane ning pead sellest lihtsalt vabanema.
Otsid midagi teha.
Kõik jõuab tagasi elu mõtte juurde.
Siin sa pead leidma elu mõtte.
Kui sa leiad selle, oled enda muutumise teel.
Üks küsimus veel, mida ei kavatsenud küsida.
Tegeleme vähihaigetega.
Sina tegeled toetusraviga.
Mida ütled vähihaigetele elu mõtte kohta?
Nad ei plaani end tappa, siiski ootavad nad kui surmanuhtlust.
Oled näinud midagi, mis annab neile lootust?
See muutis mu meelt surmahirmu kohta.
Ma ei karda surma.
Olen näinud head surma, mis on vastand halvale surmale.
Oled seda inimestes täheldanud? - Jah.
Toetusravi ja koordinaator
püüab pere taasühendada sureva vangiga.
See tähendab vangile kõike.
Olen näinud paljusid surmi, kus naeratatakse.
Rahu on näos.
Kui nad teevad viimase hingetõmbe ning sa hoiad neid käest.
Neis on rahu näha.
Tihti jõuab see taasühinemiseni venna-õe ja lastega, eriti emadega.
See aitab mõnda asja lahendada ning siduda lahtised otsad kinni.
Tihti kannatavad haiged toetusravis
valu käes, sest nende asjad on veel lahenduseta.
Kui keegi tahab oma tütrega rääkida, kutsume ta tütre siia.
Otsime ta üles ja toome siia.
Kui ta käib külas ära ja lahkub, siis järgmisel päeval patsient sureb.
Tõesti? - Jah.
Seda kuna ta on saanud teatud asjad ära lõpetada.
Mehed tahavad kindlasti sulle aitäh öelda sinu töö eest.
See pole üksnes mina, sest meid on palju.
Piletite müüja on vabatahtlik toetusravis.
See on privileegiga töö.
Olen õppinud rohkem kui andnud.
Eriti kaastunnet.
Ma ei teadnud kaastunde tähtsust enne kokkupuudet toetusraviga.
Jumala tahtel saad 2,5 aasta pärast välja. - Jah.
Issand õnnistagu sind. - Aitäh, Ken.
Kas võin paluda Jumala õnnistust sinu tööle siin?
Muidugi.
Issand, teeme selle lihtsalt ja lühidalt.
Tänan Sind eesõiguse eest olla siin.
Meil on Willemiga olnud üks õnnistatud aeg.
Tänan Sind Bob Downingu sihikindluse eest, et siia tulla.
Täname direktor Caini eest ja temale antud nägemuse eest.
Paun kaitse seda tööd, mida siin on alustatud.
Jätka seda õnnistust, et selle vili kasvaks edasi,
eriti misjonäridega teistesse vanglatesse.
Julgusta nende südameid, et nende head teod jätkuksid.
Süvenda nende armastust Issandasse Jeesusesse.
Issand, mul on aastaid olnud imelik kahtlus Sinu huumori juures,
et Sa tood ärkamise USA-sse, mis algab põlvili vangidega.
Issand, kasuta seda kohta,
et see ulatuks neist müüridest kaugele.
Issand, tänan Sind suure rõõmu eest, mida siin kogesime.
Täname Sind personali eest, kes panustavad sellesse töösse.
Jeesuse nimel. Aamen.
Direktor Cain jätkas usu alustega programmi koos piiblikooliga.
Kümned lõpetanud on läinud teise vanglasse misjonärideks.
Ken Curtis edutati siit maailmast Issanda juurde jaanuar 2011.
Tema seeria "Vähihaigete peegeldused"
inspireerib ja julgustab inimesi üle maailma.
Tõlge: Roland Palu