Ta paelub põlvkondi üle maailma.
Tema Disney versioon köitis paljude tähelepanu.
Kes aga oli Pocahontas?
Ta on mõistatus
ja loodud inglise keelsete sõnadega, millel kindel eesmärk.
Neutraalset Pocahontast ei ole.
Ta loos pole midagi must-valget,
üksnes palju halli.
Miljon halli varjundit.
Pocahontas ise ei kirjutanud midagi.
Ta rahval polnud kirjakeelt.
Teadmised Pocahontasest jõuavad meieni inglaste tähelepanekute kaudu.
Peab uurima enamat kui Disney versioon.
Nad tegid temast multifilmi tegelase,
justkui oleks ta mingi legend, kuid päriselt seda pole.
Ta oli Powhatani hõimuliidu lahutamatu osa.
Meile õpetati, et ta reetis oma rahvast.
Kuidas on John Smithiga?
Smith avalikustab end üsna kiirelt.
John Smith on ilmselt Pocahontase legendi loomisega enim seotud.
Tema kirjutistes on raske eristada legendi tõest.
Smith kirjutas, et Pocahontas
vabastas ta vangistusest ning päästis ta elu.
Paljud teadlased kahtlevad selles.
Ta räägib kolm korda vangistusest Jamestownis.
Alles kolmandal korral 1624. a kirjutas ta inimesest, kes ta päästis.
Legendi järgi oli Pocahontas Powhatani lemmiktütar,
mistõttu ta päästis John Smithi, kuna armunud tütar palus seda.
Vaevalt.
Usun, et see oli osa hõimuga liitumise tseremooniast.
Päästmine on ebatõenäoline.
Olemas vaid üks tunnistaja, kes pani midagi kirja - John Smith.
Tegelikult abiellus Pocahontas John Rolfe'ga.
Legendi järgi armastas ta John Smithi, kuna Smith ütles nii.
Pocahontas pole müüt,
kuid miks on tema lugu meile tänapäeval oluline?
Meil on põliskultuuris väljend täisring.
Üksnes seemne külvamisel saab see täielikult küpseks.
Tunnen, et siin on alanud aeg,
kus jõuame taas täisringi.
See on lugu Pocahontasest
ja mehest, kes muutis ta elu igaveseks.
Tema nimi pole John vaid Alexander.
POCAHONTAS
Virginia, 1607. a
Jamestowni asustamise algusaastatel kauplesid asunikud
Alcohini hõimu ja pealik Powhataniga.
Powhatani territoorium oli sadu miile suur.
Inglased sattusid otse Powhatani impeeriumi keskele.
Kui inglased tulid, kasutasid nad oma valitsemisstruktuure.
Nad kutsusid teda kuningaks, kuna ta oli jahipealik.
Arvatakse, et ta liidus oli 32 hõimu.
Igal hõimul oli esindaja või esindajate meeskond.
Nad oli talle kui nõuandjad.
Väga kena rahvaesindus nagu on meil tänapäeval.
Läbirääkimistes inglastega nägi Powhatan tõenäoliselt võimalust.
Ta tahtis metallist tööriistu ja relvi.
Tal polnud neid.
Ta oleks hõimu elus teinud revolutsiooni.
Ta võttis nad vastu nagu iga teise hõimu,
et tal oleks juurdepääs neile asjadele,
kuna see tugevdaks ta poliitilist positsiooni.
Wingapo! Hei! - Wingapo.
Vajame maisi.
Asunikud vajasid pärismaalastelt toitu,
kuid tahtsid ka Powhatani ja ta hõimu valitseda.
Koloonia oli hädas nagu ka kõik inglise kolooniad.
Neil oli külm ega suutnud end toita.
1611. a pärast mitu aastat kestnud konflikti
saabus keset segadust Alexander Whitaker.
Anglikaani preester lahkus mugavast elust Inglismaal, et tulla uude maailma.
Ta oli noor mees ja väga kõrgelt haritud.
Ta suguvõsas oli rohkel õpetlasi.
Onu Laurence oli Inglismaal tuntud anglosaksi õpetlane.
Onu Alexander oli osav kalur,
kes leiutas kogemata pudeli õlut.
Väga hästi haritud perekond.
Kõrgelt haritud noormees, kes õppis Etonis ja Cambridge'is.
Selline mees tuli sinna.
Kaks korda päevas kirik.
Pühapäeviti kolm, siis ta jutlustab.
Hommikul ja õhtul oli tal siin jumalateenistus.
Kõik osalesid, kuna see oli seadus.
Alexander Whitaker soovis, et põliselanikud pöörduksid usku.
Samas oli ta pastor sealsetele inglastele
ja noomis neid, kui nad ei elanud evangeeliumi vääriliselt.
Whitaker ei olnud nagu Jean Calvin.
Me ei näe teda löömas vastu kantslit ning karjumas: "Tuld ja väävlit."
Näeme teda pigem nagu Billy Grahami, kes arutleb,
öeldes: "Me usume nii ja see on põhjus."
Ta mõistis, et Virginia põlisameeriklased
pole oluliselt erinevamad kui inglased enne kristluse tundmist.
Inglismaa koosnes enne kristlust peamiselt erinevatest hõimudest.
Ta vaatab neid ja ütleb: "Nad on nagu meie."
Osa Jumala loomingust.
Nad ei tea õiget teed.
Peame neile seda näitama ja tooma nad õigele teele.
1612. aastal kirjutas Whitaker "Virginia head uudised".
Jutluse, mille ta pidas ja saatis toetajatele Londonis.
Jutluse aluseks oli lõik Koguja raamatu 11. peatükist.
"Viska oma leib vee peale, sest pikapeale sa leiad selle jälle!"
Vaatamata koloonia rahalistele kaotustele
liigutas jutlus asutajaid nii palju, et nad avaldasid selle kogu Inglismaal.
Ta taunis inglasi, kes investeerisid ainult rahalise positsiooni nimel.
Ta ütles, et vajame asunikke,
kes tõesti elavad kristlikku elu ja soovivad, et Jumal neid kasutaks,
et aidata põlisameeriklastel usku pöörduda.
Whitakeri pühendumist kohalikesse hakati proovile panema.
Inglased ei mõistnud powhatanide lugupidamise ja austuse reegleid.
Kui nad küsimata maa ära võtsid, oli see peremehele kui solvang.
Ta maksis kätte.
Pöördepunktiks oli see,
kui nad võtsid maa, mida ta polnud neile andnud.
Ta küsis: "Miks võtta vägisi seda, mida antaks sulle küsimise eest?"
Olukord eskaleerus üsna kiiresti ja inimesi hukkusid mõlemal poolel.
Oldi vaenulikud ja võeti vange.
Powhatan on sama tark nagu teisedki Euroopa valitsejad.
Ta kontrollib mängu ja hoiab inglasi tasakaalutuna.
Laseb neil oletada ning kui tahab, teeb koostööd.
Vajadusel võitleb.
Sel ajal oli Powhatani indiaanlastel vangistuses hulk inglasi ja tulirelvi.
Asunikud tahtsid veenda Powhatani, et ta tagastaks vangid ja relvad.
Plaani töötas välja merekapten Samuel Argall.
Ta otsustas röövida pealiku lemmiktütre ja nõuda lunaraha.
Powhatan taganes oma territooriumile.
Inglased üritasid leida viisi, millega avaldada talle survet.
Samuel Argall, kes purjetas üle jõge Patawomecki piirkonda.
Patawomeckid olid osaliselt iseseisev naaberhõim.
Argall kuulis, et Pocahontas oli Patawomeckis.
Tal õnnestus pidada hirmutamise teel läbirääkimisi,
mis oli peamiselt Pocahontase reetmine.
Inglased kuritarvitasid Pocahontase usaldust.
Teda reetsid ka ta sõpradest põlisameeriklased.
Teda meelitati laevale ning seejärel rööviti.
Temast sai ettur eluohtlikus mängus,
mis toimus nende kahe inimrühma vahel,
kellel oli mõjuv põhjus kahelda teise motiivides.
Pocahontas, kelle tegelik nimi oli Matoaka, oli inglastele tuttav.
Väikese tüdrukuna tõi ta Jamestowni toidukingitusi.
Ta mängis inglise poistega ja osutus oma hüüdnime vääriliseks.
"Pocahontas" tähendab "ulakat" või "vallatut".
Pocahontas näib olevat armastatud nii asunike seas
kui ka tema rahva, powhatanide poolt.
Inglased nägid temas süütut last.
Ta polnud see, kes hakkaks kallale tungima.
Samamoodi oli ta Powathanile ilmselt näide süütusest
ja oma rahva headusest, kui isa heatahtlikkuse sümbol.
Ta oli iseloomult õrn,
täis armastust, suuremeelsust ja armu.
Ta oli kuninglik juba enne kui keegi kutsus teda printsessiks.
Kui pealik Powhatan kuulis oma lemmiktütre röövimisest,
vabastas ta vangid, kuid ütles, et relvad on purunenud või kadunud.
Virginia asunduse kuberner Thomas Dale ei uskunud seda
ning keeldus Pocahontase vabastamisest.
1613. aasta kevadel saatis Dale
Pocahontase lähedalasuvasse Henricuse asundusse
oma usaldusväärse sõbra pastor Alexander Whitakeri hoolde.
Aasta aega õpetas Whitaker Pocahontasele Piiblit.
Kui Alexander Whitaker saabus,
oli tal ilmselt kaasas palveraamat ja uuendatud katekismus,
samuti piibel, ilmselt Genfi tõlge.
Tõenäoliselt õpetas Whitaker neist Pocahontasele.
Nad arutasid omavahel ja Pocahontas õppis põhiteadmisi,
kes on Jumal ja Jeesus ning mida tähendab olla kristlane.
Ta avas suu ja õpetas neid, öeldes:
"Õndsad on vaimus vaesed, sest nende päralt on taevariik."
See polnud kirve, oda ega mõõgaga usku pööramine.
See oli mõistuslik pööre usku.
"Me usume nii ja see on põhjus."
Paulus räägib tundmatust Jumalast.
Ta leidis altari ja ütles: "Altar tundmatule Jumalale."
Ta ütles: "Las ma räägin teile Temast."
Whitaker tegi sama.
"Õndsad on rahuvalvajad,
sest neid nimetatakse Jumala lasteks."
Ei sõdalased ega sõdurid vaid rahutegijad.
Mu vennad on sõdalased.
Kas nad pole Jumala lapsed? - Me kõik oleme Jumala lapsed,
kuid me peaksime otsima aru saamist ja teiste mõistmist,
selle asemel, et lihtsalt võtta ja sundida.
Jah?
Nad on rahutegijad.
Arvan, et Alexander Whitakerist sai tema jaoks nagu isa.
Ta õpetas asju,
mida ta veel mõistusega ei teadnud, kuid oma vaimus küll.
Ta tõi need teemad esile ja aitas tal neist aru saada.
Kui ta seda mõistis, sai ta suhe Issandaga lähedasemaks.
Iroonia on, et ta teadis
arvatavasti kristlikust usust rohkem kui paljud britid,
keda ei juhendatud piisavalt usus, kuid millesse nad olid lapsena ristitud.
Nad kasvasid riigikiriku ajastul, kus kristlus oli sageli elukauge.
Teatud hõimud uskusid Jumalasse kui Loojasse.
Nad kutsusid Teda nii või siis Eluandjaks.
Nad ei tundnud Jeesust.
Pocahontas tahtis viia selle teadmise ja vabaduse oma rahvale.
"Sa oled maailma valgus."
"Mäetipus asuvat linna ei saa varjata."
Kui tead tõde, tuleb seda ka jagada.
Sa ei saa varjata ega ära pöörduda, sest Issand näeb.
Jagan oma inimestele.
Mul on hea seda kuulda.
Kui Pocahontas oli pastor Whitakeri hoole all,
jäi ta silma teisele elanikule Henricus.
Noor ettevõtja ja lesk John Rolfe.
Ta oskas valmistada tubakat.
Ta oli koloonia jaoks äriliselt oluline isik.
Pocahontas oli sellest piirkonnast pärit ja mõistis põlluharimist.
Seetõttu oli ta Rolfe jaoks oluline, sest Rolfe kasvatas tubakat.
Tubakas päästis koloonia.
Arvan, et Rolfe võis algselt
tulla tema juurde tubakakasvatuse teadmiste pärast,
kuid Rolfe armus temasse tema enda pärast.
Nende vahel oli tõeline armastussuhe.
Vaga mehena muretses Rolfe, et tema motiividest
põlisnaisega kurameerimisel saadakse valesti aru.
Ta võitles oma tõekspidamistega, kuid lõpuks järgis oma südant.
Ta kirjutas kubernerile,
paludes luba abielluda Pocahontasega.
Kubernerile, Sir Thomas Dale'ile Henricuse asunduses.
Mu peamine kavatsus ja eesmärk on püüelda
kogu oma keha ja vaimu jõuga Jumala au poole
ja pöörduda Jeesuse Kristuse tõelise tundmise poole.
Pocahontas, kellele kuulub mu süda ja mu parimad mõtted
ning kelle tõttu olen nii pikka aega seotud ja haaratud sellises labürindis,
et olin väsinud sellest väljapääsu otsima.
Jumal on avanud värava ja juhtinud mind,
et näeksin ohutuid teid, kuhu astuda.
See on üks ajaloo tähelepanuväärsemaid dokumente,
sest ta kirjeldab nii ausalt oma tundeid ja motiive.
Kui lugesin kirja, mille ta kirjutas,
et paluda luba Pocahontasega abielluda,
tundsin tema sõnade ausust.
Ta ütles: "See pole iha ega midagi poliitilist."
"Ma armastan teda ja tahame abielluda.
Ma ei taha, et seda peetaks muuks
kui siiraks sooviks olla naisega, keda armastan."
POCAHONTAS
1614. a märtsis,
enne Rolfe kirja saabumist purjetas Dale Virginia rannikule,
et proovida vahetada Pocahontast relvade vastu.
Kui Dale'i rühm saabus,
tulid neile vastu kaks Pocahontase poolvenda.
Kuigi nad olid rõõmsad, nähes õde tervena,
keeldusid nad relvi tagastamast.
Pocahontas vastas oma uudistega.
Kui isa mind armastaks,
hindaks ta mind enam kui vanu mõõku, relvi ja kirveid.
Mina jään inglaste juurde.
Nad on mind alati armastanud.
Omamoodi nagu Ruti lugu.
"Tahan sinuga olla.
Sinu inimesed on minu ja sinu Jumal on minu Jumal."
Seda ta tegigi.
Pocahontas naasis Henricusse
ja reverend Whitaker ristis ta uue nimega Piiblist - Rebeka.
Kahe rahva ema 1. Moosese raamatust.
Sellist nime ei antud ilma kristliku taustmõtteta.
Powhatani kultuuris saadakse uued nimed vastavalt oma tegudele.
Saades nimeks Rebecca, sai ta endale kristliku identiteedi.
See noor naine on tark.
Ta teab oma kohta selles maailmas ja palju enamatel viisidel, kui arvame.
Ta on pärit kahest erinevast maailmast.
Ta ühendab need kaks omavahel.
Arvan, et ta suhe Jumalaga oli väga sügav ja lähedane.
Ta sai Jumalalt juhiseid ja teadis täpselt, kelle heaks töötas.
Nimi "Rebecca" kajastus ka ta esialgses nimes.
"Matoaka" tähendab "kirgas oja mägede vahel".
Lõpuks oli ta suursaadik kahe rahva vahel
ja osa meie rahvuse sünnist, sest ta pani aluse sellele suhtele
ning koloonia püsima jäämisele.
5. aprill, 1614. a
Paar päeva pärast tema ristimist abiellusid Pocahontas ja John Rolfe.
See oli nende mõlema jaoks teine abielu.
Pocahontas oli juba olnud abielus.
Sellest ei räägita, kuid see oli üks väheseid olemasolevaid fakte.
William Strachey mainis, et tal oli mees Kocoum.
Me ei tea temast midagi.
Nii et ta oli Rolfe teine naine ning Rolfe tema teine mees.
Pealik Powhatan õnnistas abielu.
Ta ise ei läinud,
kuna oli tõotanud sinna mitte naasta.
Ta saatis esindajad pulma.
Powhatani seisukohast oli see rahu tagatis.
Kuberner Dale räägib sarnasel viisil, et ta on kui sõlm, mis seob rahu.
Ameerika esimene rassidevaheline abielu
tõi pikima vaherahu, mida oli koloonias nähtud.
Nii-nimetatud "Pocahontase rahu" kestis kaheksa aastat.
Kõik nägid seda täiusliku sümbolina, kui kaks inimest ühinevad viisil,
mis tekitab kooskõla indiaanlaste ja inglaste maailmade vahel.
Arvan, et see oli oluline, et ta ühendas oma kultuuri
tema kultuuriga ja näitas, et see võib olla edukas.
Kui Rolfe tubakaäri kasvas, kasvas ka ta pere.
Pocahontasel sündis poeg Thomas.
Virginia ettevõte palus neil tulla Inglismaale
uute investorite kogumiseks Virginia asulale.
1616. aasta kevadel jättis Rolfe Whitakeriga hüvasti
ja asus teele Inglismaale.
Seal esitleti Pocahontast Londoni ühiskonnale.
Teame, et ta kohtus Londoni piiskopiga.
Ta läks vaatama Ben Johnsoni maskimängu.
Ta istus heal kohal, mis viitas ta positsioonile.
Külaskäik Inglismaale oli tohutult edukas,
kuid Pocahontas ei näinud oma kodu enam iial.
Ta polnud kunagi käinud väljaspool Virginiat.
Ta oli järsku suures Londoni linnas ja kaitsetu kes teab, mis viirusele,
mille vastu ta kehal polnud loomulikku kaitset.
Niipea, kui nad on lahkumas ja tagasi laeval, et sõita Thamesi,
on ta nii haige, et oli vaja reis katkestada.
Arvatakse, et Pocahontas oli surres 21-aastane
ning maeti Gravesendi Inglismaal.
Matuseregistris on kirjas -
et ta maeti siinse kihelkonnakiriku kantslisse.
Virginias sündinud daam, Rebecca Rolfe. Armas.
Olime hõimu inimestena üllatunud,
kui läksime sinna ja nägime kirikus haudu
ning ajalugu, mis oli neil temaga seoses
ja kuidas teda endiselt austatakse Inglismaal koloonia päästmises.
Me polnud enne sinna minekut tegelikult mõistnud,
kuidas ta tegelikult oli päästnud meid, powhatani rahvast.
Meile oli õpetatud, et ta reetis oma rahva.
Olime seda kogu oma elu uskunud.
Esiteks uskusime valet,
et John Smith pääses eluga tänu Pocahontasele.
Uskusime, et ta viis salaja toitu nälgivale kolooniale
ning pidasime neid vaenlasteks.
Nüüd ma näen teda Esterina, kes läks kuninga ette ja ütles:
"Suren siis suren, aga päästa mu rahvas,
kuna soovin päästa ka sinu oma."
Samal kevadel hukkus traagilistel oludel
ka ta õpetaja Alexander Whitaker.
Ta uppus Jamesi jõkke, mõne miili kaugusel oma kodust.
Isegi kui ta elas vaid 32 aastat,
tuntakse teda tänapäeval Virginia apostlina.
Ta veetis Virginias vaid kuus aastat, saabumisest kuni uppumiseni.
Väga kriitilised kuus aastat.
Ta on Virginia kangelane.
Ilma Whitakerita poleks meil tõenäoliselt olnud Rolfede abielu.
Rolfedeta poleks meil olnud
ka kaheksat aastat, et minna kolooniaga edasi.
Ajalooraamatud on selle mehe unustanud.
Kas meil oleks temata olnud
samasuguseid suhteid inimestega nagu Pocahontas?
Ta tundis huvi inglaste vastu.
Valmis nendega tegelema.
Asjaolu, et ta tahtis pärast ristimist nende juurde jääda
pärast uue nime saamist ja Rolfe'ga abiellumist,
viitas sellele uuele inimesele, kelleks ta oli saanud läbi Whitakeri.
Arvan, et Whitakeril oli oluline osa selles, kelleks ta sai.
Alexander Whitakeri
ja Pocahontase pärand elab tänase päevani.
Arvan, et tema pärand meile on see, kes ta oli:
lepitaja,
au astja,
ja suuremeelsuse vahendaja.
Tema südames polnud viha.
Oleme võlutud ta erakordsest isikust ja tähelepanuväärsest elust.
Mõned usuvad, et sellesse oli kaasatud suurem eesmärk.
Maa eest tehtu lepingu sõlmis anglikaani preester Robert Hunt.
Ta külvas siia kristluse seemneid.
Ta sõlmis maaga lepingu.
Ta ütles, et see maa pühitsetakse Jumalale
ja kasutatakse Tema auks
ning et siit levib evangeelium kõikide maailma rahvasteni.
Jumal toetub lepingutele ning peab lepinguid.
Pocahontas oli vahend Ta kätes,
et luua leping, vereleping nende kahe rahva vahel.
See oli võimas.
See täitus nende abielus,
sest see oli nende kahe verelepingu täitmine.
Usun, et USA on saanud kasu ja olnud õnnistatud tänu nende liidule.
"Kõige üllamatel katsetel
on alati olnud kõige ebakindlam algus ja kõige ohtlikumad vaenlased.
Mis tahes headus hakkab idanema, püüab kurat
seda kõigi vahenditega lämmatada." - Alexander Whitaker.
Tõlge: Kristin Jaanika Aatonen