Maapallomme maisemat ovat hätkähdyttävät.
On erilaisia maastoja, meriä ja järviä.
On jokia ja vesiputouksia.
On eri ilmastovyöhykkeitä ja valtavasti kasveja.
Tuskin voimme aavistaa, millainen urakka oli luoda ne.
Jumala suunnitteli maailmamme nerokkaasti.
Se ylläpitää itse itseään.
Nimeni on Paul Gautschi. Kasvoin Los Angelesissa.
Perheeni kasvatti itse ruokansa.
Muistan, kun lähdimme talleille hakemaan hevosenlantaa.
Toimme sitä vaunukuormallisen puutarhan lannoitteeksi.
Me lapsetkin jouduimme lapiohommiin.
Oli mukavaa, kun vihanneksia ja hedelmiä sai omalta pihalta.
Kaliforniassa pystyi kasvattamaan mitä vain.
Myöhemmin, kun perustin oman perheen, -
kaupunki alkoi olla ahdas, saasteinen ja turvaton.
Päätimme muuttaa paikkaan, jossa elämäntapani voisi jatkua.
Muutimme Olympian niemimaalle Washingtoniin.
Ongelmia ilmeni. Porasimme 65-metrisen kaivon, -
josta tuli vettä pari litraa minuutissa.
Se ei riittäisi puutarhalle.
Rakensimme talomme kesällä 1979.
Kesä oli rutikuiva, ruohokin kuoli.
Rukoilin ja mietin, mistä saisin vettä.
Jumala kehotti minua katsomaan metsää.
Puiden juuret eivät ulottuneet syvälle.
Jos ne kasvoivat ilman vettä, miksei puutarhakin?
Menin metsään ja haravoin kariketta puiden ympäriltä.
Hämmästyin, kuinka kosteaa ja pehmeää se oli.
Ymmärsin nyt, miten onnistuisin.
Istutin puut. Käytin silloin katteena olkia, nyt puuhaketta.
Puutarhaa ei ole tarvinnut kastella 31 vuoteen.
Se kestää kuivatkin kaudet.
Kokeiluni tuotti hämmästyttäviä tuloksia.
Usein teemme asiat tottumuksen mukaan -
emmekä kysy neuvoa Jumalalta.
Noin 17 vuotta ahersin vihannesmaalla -
kyntäen ja kärräten aineksia.
Tuolla on kivialttarini. Kaikki kivet on kerätty palstalta.
Jatkoin viljelyä vuodesta toiseen. Se tuntui oravanpyörältä.
Keväisin maa oli mutainen.
Kynnettyäni sen ilmestyivät rikkaruohot.
Niitä sai kitkeä jatkuvasti. Työtä oli hurjasti.
Kerran aloin sattumalta penkoa puutarhassani olevaa haketta.
Alta paljastui pehmeää multaa. Aloin huutaa kiukusta.
Miksi vihannesmaani ei näyttänyt tältä, vaikka raadoin itseni puhki?
Jumala kehotti tekemään samoin kuin puutarhassa.
Levitin siis haketta vihannesmaallekin.
Poraamani kaivo koitui siunaukseksi.
Sen ansiosta aloin ottaa oppia Jumalan teoista.
Olen viljellyt maata 55 vuotta.
Nyt tarvitsee vain haravoida, ja sato on ennennäkemätön.
Ihmetteletkö, miksi raadat?
Oletko väsynyt etsimään?
On oltava parempi tie
Nostat kätesi rukoukseen
Isä, kuuletko?
Nyt kuuntelen Sinua
Olen valmis luottamaan
Että ohjaat minua
Maailmankaikkeuden Luoja
kuuntelee minua
Hän näyttää minulle tiensä
Rakkautensa ja rauhansa
Takaisin Eedeniin
Paikkaan vapauden
Takaisin Eedeniin
Paikkaan vapauden
Ikeesi on sovelias, kuormasi on keveä
Auta aina luottamaan Sinuun
Takaisin Eedeniin
Paikkaan vapauden
PALUU EEDENIIN Tosikertomus
Kun näin, miten helppoa viljely oli, -
ihmettelin, miksi teimme siitä vaikeaa.
Luin 1. Mooseksen kirjaa. Aadam ja Eeva elivät puutarhassa.
Iltaisin Jumala käveli siellä heidän kanssaan.
Uskon, että Jumala opetti heille asioita itsestään ja luonnosta.
Elämä oli rentoa ja stressitöntä.
Syntiinlankeemuksen myötä kaikki muuttui.
Leipä oli hankittava otsa hiessä, ja maa kasvoi ohdakkeita.
Niin ihminen alkoi kyntää maata.
Alussa ihminen hoiti puutarhaa, muttei muokannut maata.
Kyntö alkoi lankeemuksen jälkeen.
Kyse on yksinkertaisesti katteesta.
KATE
Luonnossa ei paljasta maata näy.
Ellei ihminen ole paljastanut maata, -
sen peittävät aina lehdet tai ruoho.
Maa tarvitsee peitettä, kuten muutkin elävät organismit.
Ihmisillä on iho ja eläimillä turkki.
Kaloilla on suomut ja linnuilla höyhenet.
Maaperäkin tarvitsee peitettä. Jumala suunnitteli asian näin.
Jos peitteen ottaa pois, maaperä tuhoutuu.
On outoa, ettei älyllinen ihminen tätä älyä -
vuosituhansien kokemuksesta huolimatta.
Luonnossa kaikki kasvaa kauniisti itsestään.
Me raadamme ilman tuloksia.
200 vuotta sitten Kaliforniassa oli kolme metriä pintamaata.
Keskilännessä maa on kuivaa ja kovaa, kuin autiomaata.
Pintamaa on huuhtoutunut pois viljelyn myötä. Näin ei voi jatkua.
Luonnossa pintamaata muodostuu pari senttiä sadassa vuodessa.
Viljely on rikos planeettamme vastaan.
Maaperänsuojelijat eivät näe ongelmana, -
että menetämme 10 tonnia pinta- maata hehtaaria kohden vuodessa.
En usko, että uutta maata muodostuu samalla vauhdilla.
Kun orgaaninen aines häviää, se on mennyttä ikiajoiksi.
Huomasin, että luontoa on turha yrittää auttaa.
Nyt otan mieluummin mallia Jumalan teoista.
Teen kokeiluja kahdella maapalstalla.
Ensimmäinen on savea ja kiviä, huonoa viljelymaata.
Toinen on 80-prosenttisesti soraa, mahdotonta kyntää.
Molemmissa kasvaa nyt kaunis puutarha.
Raamatun mukaan me muutumme katsellessamme Herraa.
Samoin kaikenlainen maa muuttuu katteen alla, jopa kivi ja savi.
On hauska näyttää ihmisille kaunista tarhaa, -
jonka ympärillä maa on kivikovaa.
Itse en tehnyt muuta kuin levitin katteen.
Mikä tahansa eloperäinen kelpaa.
Olen käyttänyt olkia, ruohoa, lehtiä, lantaa ja kiviä -
mutta olen palannut puuhakkeeseen.
Se on ehdoton suosikkini. Sillä saa parhaat tulokset.
Hakkeella en tarkoita kuorta tai lastuja -
enkä muita samantapaisia materiaaleja.
Tarkoitan pilkottuja oksia, -
jotka on lehtineen hajotettu silppurilla tai hakettimella.
Haketta voi saada puunkaatajilta. Säkeissä se tulisi kalliiksi.
Jos alueella on puunkaatopalvelu, -
siihen kannattaa ottaa yhteyttä.
Usein heillä riittää haketta, josta he haluavat päästä eroon.
Pakkaa vain kaikki tiiviisti. Tuo niin paljon kuin pystyt.
Kaadamme esimerkiksi vaarallisia puita -
ja poistamme näköesteitä.
Sivutuotteena syntyy haketta.
Olemme toimittaneet sitä Paulille jo 12 vuoden ajan.
Hän asuu sopivalla paikallakin. Säästämme aikaa.
Näin pääsemme kätevästi hakkeesta eroon.
Yhä useammat muutkin tilaavat sitä meiltä.
Haketta on saatavilla kaikkialta.
Sitä syntyy esimerkiksi leikatuista puista.
Parasta on, jos materiaalia saa läheltä, -
vaikkapa naapurin leikkaamista puista.
Puutarhurina karsin puita työkseni.
Se on lahjani, ja nautin siitä suuresti.
Raamattukin puhuu karsimisesta. Joh. 15:ssa Jeesus sanoo, -
että Hän on viinipuu, me oksat, ja Isä viinitarhuri.
Isä karsii oksia, jotta ne kantaisivat enemmän hedelmää.
Jumala on paljon meitä suurempi.
Itse päättelisin, että jos karsin oksia, vähennän hedelmää.
Mutta karsiminen lisääkin hedelmää.
Tämä on kaunis kuva siitä, kuinka antaessaan saa.
Samoin puu vahvistuu ja tuottaa enemmän, -
kun siitä otetaan jotain pois.
Kun puutarhaani tulee vieraita alkukeväästä, -
he ihmettelevät, miksi puuni ovat paljaita.
Kehotan heitä palaamaan syksyllä.
Olen vain tehnyt tilaa uudelle sadolle.
Sitä tulee uskomaton määrä. Oksat kasvavat pian takaisin.
Sanon kaikille, että paras tapa saada puu kasvamaan on karsia se.
Kastelu ja lannoituskaan eivät auta yhtä paljon.
Karsituista oksista saa paljon haketta katteeksi.
Sama toistuu vuodesta toiseen.
Se on ilmaista ja kuvastaa Jumalan luonnetta.
Olen Steve Johnson, puunkasvattaja.
Tilallani kasvaa joulukuusia, hedelmäpuita ja vihanneksia.
Minulla on myös komposti.
Minulle tuodaan leikattuja pihapuita lehtineen.
Ne kompostoituivat yleensä hyvin. Hiilen ja typen suhde on sopiva.
Monet vuodet käytin silppuria.
Oksat piti sulloa käsin sisään. Se vaati paljon työtä.
Tällä murskaimella puut saa käsiteltyä nopeasti, -
eikä niihin tarvitse koskea käsin.
Viljelyyn tarvitaan hurjasti kompostimultaa.
Kuulehan, tajusin tänään jotain mielenkiintoista.
Hake ei liiku tuulen mukana, vaikka on multaa kevyempää.
Näin ihmeellisesti luonto on luotu toimimaan.
Ei tarvita kyntämistä, ei muuta kuin haketta. Mahtavaa!
Ruusunikin pitävät siitä. - Kuten kaikki kasvit.
Hain kuormallisen hyvää kompostimultaa.
Viimeksi levitin sitä kolme vuotta sitten.
Tämä riittänee viideksi vuodeksi.
Ajan mittaan sitä tarvitsee lisätä yhä vähemmän.
Kasvit ovat terveen värisiä ja meheviä.
Avainsanoja ovat kestävyys ja permakulttuuri.
Permakulttuuri = kestävä ja omavarainen viljelytapa
Kaikki täällä on luonnollista ja uusiutuvaa.
"Vapauteen Kristus vapautti meidät" (Gal. 5:1).
Jumalan luonne on vapaus. Se näkyy luonnossa ja tässä viljelytavassa.
Jeesus lupaa työn uuvuttamille levon (Matt. 11:28-30).
Työn uuvuttavuus johtuu syntiinlankeemuksesta.
Jeesus kehottaa ottamaan Hänen ikeensä.
Ies liittyy maan muokkaukseen.
Jeesus tekee asiat eri tavoin kuin me.
Hän kehottaa meitä oppimaan itseltään.
Luonnonmukainen viljely heijastaa Jumalan anteliasta luonnetta.
Se on kaunista verrattuna ihmisten raatamiseen, -
jatkuvaan kyntämiseen ja oravanpyörään.
Hake tekee tehtävänsä.
Välillä kasvatan kasveja, välillä maa saa levätä -
ja sen laatu vain paranee.
Maa säilyy sellaisenaan eikä rikkaruohoja tule.
Jos itse muokkaisin maata, sitä täytyisi jatkuvasti ylläpitää.
Jumala loi meidät vapaiksi.
Maatalouteen liittyy monia kysymyksiä, -
kuten maan valmistelu, lannoitus, kastelu, rikkaruohot, tuholaiset...
Luonnossa mikään näistä ei ole ongelma, eikä minun tilallani.
Mikä ihana vapaus.
MAAN VALMISTELU
Levitän hakkeen maahan, ja se pysyy pehmeänä.
Joka vuosi haravoin vain pienen uran, johon kylvän siemenet.
Maa ei kovetu, joten sitä ei tarvitse muokata.
Yleensä viljelymaa on vuoden lopussa aivan kovaa.
Sitä täytyy lannoittaa ja kyntää.
Lopulta saadaan pieni pehmeä alue, -
johon siemenet voi kylvää.
Syksyllä ollaan taas lähtöpisteessä: maa on kovaa.
Prosessia voisi verrata tuleen.
Palamiseen tarvitaan sytytin, polttoaine ja happi.
Maassa on aina typpeä; se on kuin sytytin.
Kun haketta tuo polttoaineeksi, se palaa ilman savua.
Puuhaketta voi käyttää eri tavoin.
Jos sen sekoittaa raakana maaperään, -
kaikki typpi kuluu hakkeen hajottamiseen.
Tämä ei ole hyvä ratkaisu.
Viime keväänä -
sekoitin puutarhani multaan puuhaketta.
Tulos ei ollut hyvä.
Maaperätestissä ilmeni, että typpeä on liian vähän.
Puuhake sitoi kaiken typen.
Nyt tiedän, ettei haketta sotketa maaperään.
Opin virheestä.
Nyt seuraan Paulin oppeja. Kaikki on yksinkertaisempaa.
Maaperä tarvitsee samoja asioita kuin mekin:
ilmaa, vettä, ravinteita. Elämän perusasioita.
Otetaan esimerkiksi kate. Metsässäkin on kariketta.
Osa siitä on karkeaa ja osa hienojakoista.
Siinä on isoja huokosia ja ilmataskuja.
Näin maaperän pintaosiin pääsee happea.
Happea tarvitsevat myös mikrobit ja madot, -
jotka hajottavat puunpalaset.
Katteesta tulevat helposti mieleen kuorenpalaset, -
mutta siihen tarvitaan vaihtelevan kokoisia aineksia.
Tarvitaan neulasia, lastuja...
Vain yhdenkokoinen aines ei toimi.
Katsotaanpa mitä Paulilla on täällä.
Tässä on monenkokoisia hakepalasia -
ja mullaksi hajonnutta ainesta.
Hajoaminenhan on päämäärä.
Ennen käytin tätäkin karkeampaa haketta.
Hajoaa sekin, mutta paljon hitaammin.
Siitä ei ole niin nopeasti apua.
Aloitin perunalastun kokoisilla puulastuilla.
Nämä ovat olleet vuoden maassa eivätkä vielä hajonneet.
Tuskin Paul näitä tarkoitti. Hajoaminen kestäisi liian kauan.
Toinen iso kysymys viljelyssä -
on maan tiivistyminen.
Terve maa-aines ei ole tiivistä.
Tiivistyessään se menettää happea.
Mikrobit eivät pysty elämään liian vähähappisessa maassa.
Maatilallani pyrimme estämään maan tiivistymistä.
Juuresten kasvatus lievittää ongelmaa.
Käytämme myös katteena puuhaketta.
Se hajoaa hitaasti hienojakoiseksi ja lopulta pehmentää kovaa maata.
Tämä vastaa maan muokkausta.
On innostavaa nähdä, -
ettei raskaita koneita tai maan kääntämistä tarvita.
Lisäämme vain haketta, joka tekee tehtävänsä.
Käytän raakahaketta kuten moni muukin:
levitän sen maan pinnalle katteeksi enkä sekoita maaperään.
Kompostoin 10-12 kuukauden välein.
Seulottua kompostimultaa voi käyttää eri tavoin.
Siemenet voi istuttaa suoraan kompostimultaan, -
tai sitä voi käyttää katteena.
Kompostimulta on paitsi ravinteikasta -
myös hyväksi maaperälle, madoille ja hajottajasienille.
Kasvit rakastavat sitä.
LANNOITUS
Joka kerta kun sataa tai kompostimultaa kastellaan, -
siitä imeytyy ravinteita maaperään.
Maata ei tarvitse lannoittaa, mikä on suuri helpotus.
Viime vuonna koin jotain todella hienoa.
Istutin keväällä pinaattia ja sain hyvän sadon.
Seuraava sato oli vielä parempi.
Naapurin kanssa tuli puhetta retiiseistä, ja istutin niitä.
Hän hämmästyi, kuinka isoja niistä tuli.
Mietin itsekin, mistä oli kyse.
Joka vuoden sato oli edellistä parempi, vaikka en lannoittanut.
Aiemman kokemukseni mukaan sato vei aina jotain maaperästä.
Nyt en lisännyt maahan mitään, mutta kaikki vain parani.
Room. 1:20 sanoo, -
että Jumalan ominaisuudet näkyvät hänen teoissaan.
Kysyin Jumalalta, mitä satoni kertoi Hänestä.
Fil. 4:19:n mukaan Hän täyttää tarpeemme rikkautensa mukaisesti.
Kun Jumala antaa, Häneltä ei vähene mikään.
Kompostimulta on samanlaista.
Se luovuttaa ravinteita jatkuvasti eikä kuluta mitään.
Tällainen Jumala on.
Pudonneet kasvien lehdet ravitsevat maaperää.
Lehtien aika on ohi, ja kasvi käy talvehtimaan.
Lehdissä on yhä ravinteita. Vain lehtivihreä on poistunut.
Lehdet putoavat maan peitteeksi ja ravitsevat sitä.
Tähän ei tarvita ihmisen apua.
Sama tapahtuu metsässä.
Tämä malli on kehittynyt aikojen saatossa.
Miksipä siis muuttaisimme sitä?
Joku ehkä sanoo, että ruohon kanssa on toisin.
Jos mennään vaikka keskilännen preerialle, -
maassa on kuollutta ruohoa maatumassa.
Elävän vihreän ruohon alla kuollut ruoho ruokkii maata.
Ei sitä kukaan lannoita.
Jotkut väittävät, ettei lannoittamatta pärjää.
Mutta jos kuolleita kasvin osia ei vie pois, ne palaavat maaksi.
Sama toimii puutarhassa. Kuolleet lehdet ruokkivat maata.
Näin yksinkertaista se on, vaikka kaikki eivät halua uskoa.
Kolme tärkeää ainetta lannoitteessa ovat typpi, fosfori ja kalium.
Typpeä tarvitaan kasvuun, -
fosforia kukkien ja hedelmien tuotantoon -
ja kaliumia terveenä pysymiseen ja vastustuskykyyn.
Maaperässä on oltava näitä kaikkia.
Vaikka kemiallisissa lannoitteissa olisi näitä tarpeeksi, -
niissä ei ole mineraaleja, joita orgaanisessa maa-aineksessa on.
Maaperässä ei enää ole mineraaleja.
Niinpä kasveissakaan ei ole yhtä paljon ravinteita kuin ennen.
Ennen aikaan maa oli hedelmällisempää.
Kasvit tarvitsevat kalsiumia ja muita mineraaleja.
Niiden määrä maaperässä on vähentynyt 50 vuodessa 30-40 %.
Tämä on hälyttävää ja selittää osaltaan, -
miksi ruoka ei enää maistukaan yhtä hyvältä.
Valitusvirsissä sanotaan, että on hyvä kantaa iestä nuorena.
Tulosten eteen on tehtävä töitä.
Kun aloittaa ajoissa ja toimii oikein, saa ajan mittaan tuloksia.
Kemiallisten lannoitteiden myyjät lupaavat välitöntä kukoistusta.
He eivät kerro, että lannoitemäärää on lisättävä vuosittain -
ja lopulta maa on hedelmätön.
Luomuviljely hakkeen avulla vaatii aluksi paljon työtä, -
mutta vuosien varrella se maksaa itsensä takaisin.
Haketta on lisättävä muutaman vuoden välein, -
mutta jokainen kerros riittää edellistä pidemmäksi aikaa.
Siitä muodostuu maapohja, joka paranee koko ajan.
Ajan mittaan saa aina paremman sadon vähemmällä työllä.
Näin kuuluu ollakin, koska vanhempana jaksaa vähemmän.
Sak. 4:10 varoittaa väheksymästä pienten alkujen päivää.
Arvokkaat asiat eivät tapahdu nopeasti.
Ajan kuluessa maa muuttuu yhä paremmaksi ja arvokkaammaksi.
Älä siis odota ihmeitä heti.
Aluksi voi käyttää myös lannoitetta nopeuttamaan kasvua.
Lopulta sitä ei enää tarvita.
Orgaaniset lannoitteet, kuten hevosen tai kanan lanta ovat hyviä.
Mutta niitä ei tarvita kauan.
Hake on sijoituskohteena vailla vertaansa.
Jos omistaa hevosia, saa sivutuotteena lantaa.
Ja siitä on päästävä eroon.
Kärräämme lannan tallin pihalle.
Lantaa käytetään katteena, joten sen on oltava laadukasta.
Siksi syötämme hevosille erikoislaadukasta heinää.
Heinän seassa ei saa olla rikkaruohoja.
Niiden siemenet kulkeutuisivat ruoansulatuksen läpi sellaisinaan.
Silloin peltoon kasvaisi rikkaruohoja.
Käytämme kuiviketta, jonka kanssa lanta kompostoituu nopeasti.
Se on niin helppoa, että minäkin osaan.
Tehdään vain kasa ja annetaan sen seistä 6-12 kuukautta.
Omassa puutarhassamme käytämme kompostia kasvualustana.
Se toimii hyvin, koska puu ja lanta ovat hajonneet.
Lanta ei toimi puutarhassa, jos sitä ei ole kompostoitu.
Tämä on yleinen virhe. Näytän, millaista sen tulee olla.
Lanta on hajonnut. Se ei ole enää lantaa.
Muukin aines on hajoamassa.
Kompostilantaa käyttäessä maa paranee vuosi vuodelta.
Varsinkin, jos käyttää Paulin menetelmää:
alle haketta ja päälle kompostilantaa.
Tapahtuu luonnollinen kiertokulku.
Kasvit kasvavat aikansa ja kuolevat.
Sitten lisätään taas katetta. Ja niin edelleen.
Tuntuu hyvältä toimia ympäristöystävällisesti.
Kulttuurimme on tuhlaavainen.
Haluamme päästä heti eroon leikatuista puunoksista.
Olet jo varmaan huomannut, -
että Paul vie kaiken puutarhajätteensä kanoille.
Kanat syövät sen, ja syntyy lantaa, joka käytetään taas pellolla.
Puutarhurin kannattaa pitää kanoja.
Paitsi että ne munivat, -
niille voi myös syöttää puutarhajätteet ja rikkaruohot.
Kaikki eloperäinen kelpaa niille, ja tähteetkin maatuvat.
Ne tonkivat multaa ja syövät siitä rikkaruohojen siemenet.
Kanat muokkaavat maata jatkuvasti.
En ole nähnyt parempaa kompostimultaa.
Tämä on jo melkein kuin pintamaata.
Näin helposti sitä saadaan.
Kaunista. Eikä tiivisty. Täydellistä pintamaata.
Kaikki peräisin pihajätteistäni.
Kanani ovat maantuotantolaitos. Munat ovat sivutuote.
Kaunista hienoa ainesta.
Se oli nopea levittää.
Jalkojeni alla on maaperä.
Maata on suojeltu, ja ajan mittaan se on tullut ravinteikkaammaksi.
Sen päällä on eloperäistä ainesta.
Eloperäinen aines on vähenemässä Yhdysvaltojen maaperästä.
Sitä tarvitaan, koska se sitoo kosteutta kuin pesusieni.
Kasvi voi työntää juurensa maahan ja imeä helposti vettä.
Eloperäisestä maasta kasvi saa myös ravinteita, mineraaleja ja typpeä.
Minulta aina kyseltiin maani ravinnearvoista.
En ollut mittauttanut niitä. Sato kertoi, että maa on hyvää.
Kun testit tehtiin, osoittautui, -
että typpi-, fosfori- ja kalium- arvot olivat erinomaiset.
Oli mukava saada tästä tieteelliset todisteet.
Joka vuosi saan entistä paremman sadon.
Lisään maahan kompostimultaa, ja sade kastelee sitä.
Aivan kuin keräisin rahaa pankkiin.
Maa vain paranee, eikä minun tarvitse tehdä muuta.
KASTELU
Luonnossa sade kastelee kaiken.
Jos kylvän siemeniä kuivana kesäaikana, -
käytän aluksi keinokastelua.
Kun siemenet ovat itäneet, lopetan kastelun.
Jos maa on kylvön aikaan kuiva, sitä tulee kastella.
Itämiseen tarvitaan kosteutta.
Kastelun tarpeen näkee kylväessä.
Kastelu on iso kysymys etenkin kuivilla tai ylikosteilla alueilla.
Vaikka Washington on kuulu vehreydestään ja sademääristään, -
täällä Olympic-vuorten suojassa sadetta saadaan vain vähän.
Ja kuiva kausi on tietenkin myös viljelykausi.
Kasteluvettä on käytettävä äärimmäisen tehokkaasti.
Kasteluun liittyy monia ongelmia.
On helppoa vain tuhlata vettä.
Suihkutamme sitä ilmaan tai käytämme liikaa vettä, -
koska se imeytyy maahan eikä siitä ole haittaa.
On arvioitu, että puolet kaikesta kasteluvedestä menee hukkaan.
Puolet päätyy sadon käyttöön.
Nyt vesi on monin paikoin käymässä vähiin.
Esimerkiksi Pohjois-Kiinassa maatiloja suljetaan vuosi vuodelta.
On innostava ajatus, että käyttämällä haketta katteena -
voidaan vähentää kastelua jopa 99 prosenttia.
Olemme ottaneet oppia Paulin pitkästä kokemuksesta.
Olemme nähneet jo lyhyessä ajassa, -
että hakkeen käyttö edistää kosteuden säilymistä ja kasvua.
Multa on kosteaa, vaikkei tomaatteja ole ikinä kasteltu.
Maa ei tiivisty, vaikka ajaisin kuormurilla yli. Se vain paranee.
Tomaatit alkavat kypsyä.
Tämä on parasta. Katso, miten kosteaa maa on.
Nyt on jo elokuu. Maa ei kuivu, eikä sitä tarvitse kastella.
Normaali multa tiivistyy ja kuivuu, tämä ei.
Olen huomannut jotain mielenkiintoista.
Minulla on lammikko, jonka vieressä kasvatan perunoita.
Siellä kasvit menestyvät paremmin kuin päältäpäin kastellessa.
Aikojen alussa, ennen vedenpaisumusta, -
maan päällä ei satanut. Sumu nousi maasta ja kasteli sen.
Tämä on paras kastelutapa.
Psalmi 1 puhuu veden äärelle istutetusta kukoistavasta puusta.
Jokien varrella kasvavat puut ovat yleensä suuria ja vehreitä.
Altakastelu on paras tapa kastella.
Luonnossa maa sitoo kosteuden, eikä se haihdu mihinkään.
Kasveilla on aina vesivarasto turvattuna.
Puutarhassa päältäkastelu on huono ratkaisu.
Se ei ole yhtä tehokasta kuin altakastelu -
tai sadevettä sitovan maa-aineksen käyttö.
Sadevesi päihittää aina pohjaveden.
Sateen jälkeen kaikki kasvaa paremmin.
Parasta on, jos pärjää sadevedellä.
Puuhake sitoo vettä paremmin kuin pesusieni.
Se on ihmeellistä.
Jonkin matkan päässä kotoani on sademetsä.
Siellä sademäärä on 4,5 metriä vuodessa.
Metsässä maa on kosteaa, mutta ei märkää.
Maassa lojuvat puunpalat imevät koko sademäärän.
Hakkeessa on toinenkin hieno puoli.
Vaikka ruoho on aivan kuivaa, puutarhani hake on kosteaa.
Hake imee liian veden, mutta säilyttää vähäisenkin kosteuden.
Tämä ylitti jo ymmärrykseni.
Idea on, että maan päälle luodaan kerros, -
joka toimii peitteen tavoin.
Näin maan kosteus säilyy toivotulla tasolla.
Jos maan päällä ei ole katetta, sadevesi valuu pois.
Vesi vie ravinteet mennessään -
tai huuhtoo ne syvemmälle maahan.
Kate taas imee sadeveden ja vapauttaa sen hitaasti maaperään.
Mikrobit ja muut eliöt ovat suojassa katteen alla -
ja hajottavat hiljalleen katetta maaperään, ravinnoksi kasveille.
Emme voisi elää ilman vettä.
On mielenkiintoista, että maan pinta-alasta 70% on vettä, -
samoin ihmisen ruumiista ja viljelemistäni kasveista.
Kaikkialla on sama tasapaino.
Paljaassa maassa kasvaneissa, kastelluissa kasveissa sitä ei ole.
Syynä on se, -
että juuret eivät voi kasvaa laajalle kovassa maassa.
Kompostimulta taas on ilmavaa, ja siinä on tilaa juurille.
Pitkillä juurilla kasvi saa otettua paljon vettä.
Ratkaisevaa ei ole, paljonko vettä on maassa.
Kovaa savimaata voi kastella koko päivän, -
mutta siinä eivät juuret kasva.
Kompostimullassa juuret kasvavat niin laajalle, -
että ne imevät tarpeeksi vettä ilman kasteluakin.
Tässä on avain. Siksi kasvini ovat niin mehukkaita.
Vesi oikein valuu niistä.
Näin kuuluu ollakin.
Ravinnosta täytyy saada tarpeeksi nestettä.
Kaupan kasviksista sitä ei saa.
Tämä fenkoli on sanoinkuvaamattoman hyvää.
Sitä ei ikinä kasteltu. Juurten ansiota kaikki.
Kastelen pari kolme kertaa viikossa -
riippuen maaperästä ja lämpötilasta.
Paul ei kastele koskaan. Se on uskomatonta.
Kompostimulta säilöö vettä niin hyvin, ettei kastelua tarvita.
Rikkaruohoja ei kasva, -
koska niiden siemenet putoavat hakkeen päälle ja jäävät siihen.
En likaannu kerätessäni satoa, koska maan pinta on kuiva.
Sen päällä on mukava kävellä. Etuja on monia.
Tosin sateella rikkaruohot ilmestyvät.
Niiden siemenet ovat odottaneet hakkeen päällä.
Mutta saan haravoitua ne pois.
On paljon helpompaa, kun ei tarvitse kastella.
RIKKARUOHOT
Rikkaruohoilta ei voi välttyä, -
mutta pehmeästä maasta ne saa kitkettyä haravalla.
Osa täytyy nyhtää kevyesti.
Samalla on hauska nähdä, miten juuret ovat kasvaneet.
Rikkaruohoista saa hyvää ruokaa kanoille.
Tiiviistä maaperästä juurten kitkeminen olisi vaivalloista.
Rikkaruohoja tulee, -
mutta hakkeesta ne on helppo kitkeä pois.
Nämä oli todella helppo nyhtää ylös.
Tällaiset juuret eivät yleensä lähde kerralla.
Tämä on kitkemisen vallankumous.
Yleensä juuret katkeilevat ja ne pitää kaivaa ylös lapiolla.
Isketään lapio viereen ja vedetään ylös.
Siinä se.
Aiemmin minulla oli solkenaan rikkaruohoja.
Nyt kun käytän katetta, niiden siemenet eivät idä.
Luomuruoan hintaa nostaa työläs kitkemisprosessi.
Se on tehtävä käsin, kun myrkkyjä ei voi käyttää.
On työlästä poimia rikkaruohot yksitellen pois.
Niitähän riittää.
Yhden 9-metrisen penkin kitkeminen -
vie noin neljä tuntia.
Vuosien ajan kyselin Jumalalta, miksi palstallani oli rikkaruohoja.
Hän vastasi, että siemenet lensivät naapurin palstalta.
Kun maata muokataan, rikkaruohoja kasvaa aina.
Room. 8:19:n mukaan luomakunta huokaa -
odottaessaan Jumalan lasten ilmestymistä.
Maa yrittää auttaa itseään, koska tuhoamme sitä.
1. Joh. 3:2-3 sanoo, että olemme Jumalan lapsia -
ja tulemme Hänen kaltaisikseen, kun Hän ilmestyy ja näemme Hänet.
"Ja jokainen, joka panee häneen tämän toivon, puhdistaa itsensä."
Luontokin odottaa, että tulemme Jeesuksen kaltaisiksi -
ja alamme kohdella maapalloa sen mukaisesti.
TUHOLAISET
Luonnossakin hyönteiset joskus syövät puiden lehdet, -
mutta harvoin tämä aiheuttaa pysyvää vahinkoa.
Luonnonmukaisia viljelyperiaatteita seuratessa -
hyönteisongelma harvoin karkaa käsistä.
Torjunta-aineita käyttämällä -
tappaa aina samalla hyödyllisiä hyönteisiä.
Parempi vain hoitaa vahingot ja jatkaa elämää.
Kuinka hoitaa puuta, jos siihen iskee tauti?
Tautia ei tarvitse hoitaa.
Kun puun pitää elinvoimaisena, se hoitaa itse itsensä.
Minunkin kasvini ovat terveitä, eikä hyönteisistä ole ongelmaa.
Jos ötökkä puraisee kasviani, se hukkuu ulos virtaavaan veteen.
Sen täytyy etsiä muualta kuivuneita kasveja syötäväksi.
Terveille kasveille tuholaiset eivät ole ongelma.
Kemialliset lannoitteet heikentävät kasveja, -
jolloin tuholaiset pääsevät juhlimaan.
Vastaiskuksi kehitetään karkotteita.
Mutta luonto on suunniteltu voittamaan esteet.
Hyönteiset kehittävät vastustuskyvyn myrkyille -
eivätkä ne tehoa seuraavaan sukupolveen.
Niinpä myrkkyjä täytyy aina vahvistaa.
Nyt ne ovat jo niin vahvoja, että tappavat kasvitkin.
Seuraava askel on kasvien geenimuuntelu.
Kasvin DNA:han lisätään myrkkygeeni.
En tiedä, pysyitkö perässä. Eikä tälle näy loppua.
Jos kasvi tappaa hyönteisen, -
tuskin se on terveellinen minullekaan.
Toimiiko palapeli, jos siitä poistetaan yksi pala?
Otetaan esimerkiksi geenimuuntelu.
Jos DNA:han vaihdetaan kromosomin osanen, -
se ei vaikuta vain yhteen asiaan, kuten vastustuskykyyn.
Kun muutetaan yhtä geeniä, samalla muuttuu muutakin.
Yritän siis sanoa, -
että meidän on ajateltava kokonaisuutta, ei vain osia.
Kateviljelyssä mitään ei oteta pois.
Joitakin vuosia sitten kävin Japanissa.
Kaupassa sai maksaa puolet enemmän kasviksista, -
joissa oli hyönteisten puremia.
Nehän olivat todistetusti myrkyttömiä.
Meidän kulttuurimme taas on ulkonäkökeskeinen.
Pelästymme pieniäkin puremia. Haluamme kaiken siistinä.
Puremat ovat luonnollisia, ja voihan ne kohdat leikata pois.
Sen sijaan kasvatamme ruokaa, joka tappaa hyönteisetkin.
Ei hyvä.
Nimeni on Edith.
Olen asunut Sequimissa 22 vuotta.
Tämä on mitä kaunein paikka.
Ilma on raikasta -
ja talvet ovat leutoja.
Lämpö tosin tuo mukanaan tuhohyönteiset.
Mutta katteen käyttö viljelyssä vähentää niiden tuhoja.
Kaikenlaiset torjunta-aineet, myös luonnonmukaiset, -
tappavat myös hyötyhyönteiset, kuten kirvoja syövät leppäkertut.
En halua tappaa niitä tai mehiläisiä.
Mieluummin siedän tuholaisia aikansa.
VUOROVILJELY
Luonnossa kasvit pudottavat siemenensä maahan joka vuosi.
Tämä toistuu vuosisadasta toiseen ilman ongelmia.
Mutta paljasta maata viljellessä esiintyy tauteja ja muita ongelmia.
Palstani lammen vierellä on hyvä esimerkkitapaus.
Olen kasvattanut täällä perunoita onnistuneesti 16 vuotta.
Tänään korjaan perunasadon. Se on yksi lempipuuhistani.
Tämä on niin helppoa ja hauskaa.
Satoa korjatessani istutan samalla uudet siemenperunat.
Tämä on sekoitus lastuja ja hevosenlantaa.
Näin kaunista siitä tulee.
Jokainen viljelijä tunnistaa, että tämä on kullan arvoista.
Näin pehmeää, eikä ikinä tiivisty. Parempaa ei ole.
Tässä on viime vuoden siemen, nyt ontto sisältä.
Näin erilaiselta näyttää uusi peruna.
Jos perunoita kasvattaa normaalisti maassa, -
ilman vuoroviljelyä niihin tulee perunarupea.
Minun perunani ovat puhtaita ja terveitä.
Kaikki on niin helppoa.
pH
Tarhassani kasvaa mustikoita. Ne pitävät happamasta maasta.
Vieressä viihtyy mangoldi, joka tarvitsee emäksistä maata.
Näemme paljon vaivaa maaperän, lannoituksen, kastelun, torjunnan -
vuoroviljelyn ja maan pH:n kanssa.
Luonto hoitaa nämä itsestään.
Kaikki on mukavan helppoa.
Moni ei kasvata itse ruokaa, koska perinteinen viljely on rankkaa.
Jos puutarhasta ei pidä jatkuvasti huolta, rikkaruohot valtaavat sen.
Harva jaksaa sitoa kaikkea aikaansa viljelyyn.
Uusi menetelmäni on päinvastainen.
Haluan kertoa siitä kaikille, koska se on niin mullistava.
Asumme Los Angelesin South Bayssa.
Etelä-Kaliforniassa sataa vain reilut 30 senttiä vuodessa.
Viimeiset viisi vuotta on ollut vielä kuivempaa.
Olemme keränneet tarhaamme kiinnostavia paikallisia kasveja.
Viime aikoina olemme kokeilleet myös vihanneksia.
Puutarhamme maaperä on kuivaa savea ja kiveä.
Olemme vain lisänneet päälle runsaasti katetta.
Toivomme kasvien kasvavan paremmin vähemmällä vedellä.
Kokeilu on yhä menossa.
Tässä on muokkaamaamme maata.
Se on kovaa ja huonoa kasvien juurille.
Sitä on kosteutettava lisäämällä säännöllisesti kompostimultaa.
Talvet ovat täällä leutoja, mutta kesät kuumia.
Katteen avulla voimme suojella maata kuivumasta liikaa kesällä.
Löysimme hiljattain paikan, josta saa hyvää katetta.
Se tehdään jauhetusta pihajätteestä.
Sitä jaellaan eri puolilla eri viikonpäivinä.
Olemme käyneet jo pari kertaa hakemassa ilmaista katetta.
Lisäämme katetta mullan päälle.
Kun istutimme penkkiin siemeniä ja taimia, -
siirsimme puuhaketta sivuun istutuksen kohdalta -
ja kaivoimme pienen kuopan kasvia varten.
Kun kasvi oli istutettu, -
ympäröimme sen jälleen vartta myöten hakkeella.
Katteen käyttö auttaa kaikenlaisissa ilmastoissa.
Se parantaa maaperän laatua, -
lisää hyötyhyönteisiä ja vähentää tuholaisia.
Meillä on nyt paljon enemmän matoja, -
kun olemme kompostoineet jätettä ja lisänneet sen maahan matoineen.
Tämä on ollut todella helppoa.
Työskentelen luokanopettajana.
Puutarhanhoito on hyvää rauhoittavaa vastapainoa työlle.
Suurin osa oppilaistani ei ole koskaan istuttanut mitään.
Heiltä puuttuu tärkeä kosketus luontoon.
He syövät enimmäkseen prosessoitua ruokaa, -
jonka ravintoarvo on vähäinen.
Koulujen ja yhteisöjen tulisi puuttua tähän elintapaongelmaan.
Yksi vaihtoehto ovat puutarhaprojektit, -
jossa jokainen istuttaa pienen tarhan.
Ainakin se on rauhoittavaa ja antaa palkitsevan tunteen.
Tätä tarvittaisiin enemmän.
Ihmiset ovat tosiaan kadottaneet yhteyden luontoon.
Se on surullista.
Se tulee rakentaa uudelleen. - On palattava Eedeniin.
Olemme Diane, Hannah ja Mark McOmber.
Meillä on mallipuutarha Gettysburgissa Pennsylvaniassa.
Meitä pyydettiin mallintamaan tätä viljelymenetelmää, -
mutta asumme kaupungissa emmekä omistaneet maata.
Rukoilimme asian puolesta, koska halusimme olla mukana.
Kyselimme ihmisiltä, ja neljä ihmistä tarjosi meille maata.
Eräänä päivänä Mark jutteli pastori Jeffin kanssa tarpeistamme.
Olimme rukoilleet, ja mikään tarjouksista ei tuntunut oikealta.
Joten jatkoimme rukousta.
Jeff lupasi, että voimme käyttää seurakunnan maata.
Ja täällä puutarhamme nyt on.
Jeff kysyi minulta, miten päästä alkuun.
Vastasin, että ensiksi tarvitaan puuhaketta katteeksi.
Täällä sitä saa helposti, koska monilla on puita pihoissaan.
Puita joudutaan myös kaatamaan sähkölinjojen tieltä.
Jeffillä oli jo kasoittain puuhaketta kirkon pihassa.
Niinpä päätimme perustaa puutarhan sinne.
Haketta oli käytetty polun tekemiseksi kirkon pihalle.
Saimme käyttää sitä puutarhan perustamiseen.
Lisää haketta on ollut hieman vaikeampi saada.
Puunkaatofirmat tuovat sitä mielellään, -
jos paikka sattuu niiden reitin varrelle, kuten tämä paikka.
Ellei joku muu kaipaa haketta, se tuodaan meille.
Kun istutimme puutarhaa, -
ensin oli kitkettävä ohdakkeet ja muut rikkaruohot.
Voikukat ja kultapiiskutkin kannattaa poistaa.
Sitten haimme sanomalehtiä.
Saimme niitä tukuittain ilmaiseksi paikallisesta avustusjärjestöstä.
Levitimme lehdet maahan -
tappaaksemme ruohikossa kasvavat rikkaruohot.
Käytimme kolme, neljä kerrosta sanomalehtiä.
Siellä, missä lehtiä ei ollut, kasvoi rikkaruohoja.
Oli kaunista, kuinka koko perhe ja ystävät osallistuivat talkoisiin.
Meillä oli hauskaa yhdessä.
Joku aina piteli sanomalehtiä -
ja toinen kärräsi haketta päälle kärryillä tai lapiolla.
Näin päällystimme koko alueen.
Kun tämä kerros oli valmis, -
levitimme vielä 10-15 cm paksuudelta haketta päälle.
Paksumpi kerros vaikeuttaisi kasvua.
Ensimmäiseksi puutarhaksemme tämä on aika iso, 30 x 12 metriä.
Herra on pitänyt meistä huolta.
Veljeni omistaa kuormaajan ja tuli auttamaan meitä.
Kiitos, Steve.
Kun Steve alkoi levittää haketta, siitä nousi höyryä.
Se oli kaunista. Kuin usva aamuisella järvellä.
Kiitos!
SYKSY
KEVÄT
KESÄ
Meille oli suuri siunaus, -
että saimme kaikki siemenet lahjoituksena Washingtonista.
Lokakuussa saimme Paulilta laatikollisen siemenperunoita -
ja Justinilta kassillisen valkosipuleita.
Istutimme ne samana syksynä.
Normaalisti ne olisivat jäätyneet kuoliaiksi.
Mutta hake suojasi kasveja, ja lähes jokainen iti keväällä.
Oli jännittävää istuttaa kasvimaa -
ja nähdä vihannesten itävän.
Olimme innoissamme.
Pian voisimme ruokkia sadolla koko naapuruston.
Jonkin ajan päästä petyimme, kun kasvit lakkasivat kasvamasta.
En tiennyt miksi, joten levitin lannoitetta.
Kasvit virkistyivät taas, mutta lakastuivat sitten.
Syynä oli se, että olimme kylväneet ne hakkeeseen emmekä maahan.
Kasveista näkee, ovatko ne juurtuneet maahan vai hakkeeseen.
Maahan juurtuneet menestyivät paljon paremmin.
Huomasimme pian, että lannoitusta tarvittiin.
Verijauho on mainio orgaaninen, typpipitoinen lannoite.
Lisäsimme sitä pari isoa säkillistä muutamia kertoja.
Verijauho teki ihmeitä kasveille.
Se toimi paremmin kuin mikään muu lannoite.
Jos nyt aloittaisimme alusta, -
lisäisin 10 senttiä haketta ja kylväisin siemenet maahan sen alle.
En siis hakkeen sekaan.
Hake muokkaa ja pehmentää maata todella nopeasti.
Kun siirrän haketta syrjään ja kaivan sormella maata, -
pääsen pian viiden sentin syvyyteen.
Jos kokeilen samaa tässä vieressä ruohikolla, -
maanpinnan murtaminenkin vaatii paljon voimaa.
Ero on suuri.
Ystävämme tarjosi meille tyhjää maatilkkua pihansa vierestä.
Sille ei ollut muuta käyttöä, joten siitä saisi puutarhan.
Hakettakin järjestyisi paikalle.
Perustimme siis toisen puutarhan.
Ensin tutkimme rikkaruohotilanteen.
Nurmikko oli pidetty kunnossa, eikä rikkaruohoja ollut.
Levitimme maahan sanomalehtiä ja niiden päälle sienikompostia.
Kun se oli levitetty, -
seuraavaksi tuli kerros kompostoitua puuhaketta.
Viimeiseksi ripoteltiin ohut kerros kompostoitua lehmänlantaa.
Siinä kaikki.
Sanomalehtiä, 10 cm sienikompostia, -
saman verran puuhaketta ja pari senttiä lehmänlantaa.
Kun palsta oli valmis, olimme tyytyväisiä.
Tämä oli tehty oikein, oli oikeanlaista maata ja ravinteita.
Kolmen päivän päästä istutimme ensimmäiset siemenet.
Viikon päästä kaikki olivat jo itäneet.
Seuraava isänpäivä oli elämäni paras.
Istutimme uuden puutarhan.
Tällä kertaa siirsimme puuhakkeen syrjään.
Emme istuttaneet hakkeeseen -
vaan sienikompostiin, jossa oli ravinteita. Hake toimi katteena.
Kun kasvit kasvavat tarpeeksi, ne suojataan sivuiltakin katteella.
Tällä tarhalla menee nyt paremmin.
Mielestäni puutarhassa on ennen kaikkea kyse siitä, -
että saamme lapset luontoon, pois tv:n ja videopelien äärestä.
Jumala ilmaisee itseään luonnon kautta.
Siemenen itäminen on ihme.
Seurasimme papujen kasvua.
Siemen oli yhä näkyvissä, ja siitä työntyi esiin kasvi.
Ihmettelimme sitä, ja tästä tuli väistämättä oppitunti Jumalasta.
Siksi Hän asetti ensimmäiset ihmisetkin puutarhaan.
Olemme Back to Eden -luomupuutarhassa.
Olen John, viisi vuotta.
Nimeni on Hannah ja olen yhdeksän.
Olen Natalie, seitsemän vuotta.
Olemme lasten puutarhapartio.
Opimme, että leppäkertut syövät muita ötököitä.
Niistä on hyötyä puutarhalle.
Mitä löysit? - Leppäkertun.
Miksi se on lempiötökkäsi? - En tiedä.
Mitä se tekee? - Syö muita ötököitä.
Sinne meni.
Nämä ovat tuholaisia. Ne syövät lehtiä.
Miksi ne syö kasveja? - Koska niillä on nälkä.
Pois, ötökkä! - Tuo on lihava.
Tässä puutarhassa rikkaruohot on helppo kitkeä.
Ne lähtevät juurineen, kun vetää.
Meidän kavereilla oli puutarha.
He eivät käyttäneet haketta vaan kyntivät.
Sieltä oli vaikea saada rikkaruohoja pois.
On kivaa, kun ne saa ylös helposti.
Toivon, että kaikki lapset oppisivat hoitamaan puutarhaa -
ja opettaisivat isoina lapsiaan.
Minusta on kiva käydä puutarhassa. - Minusta myös. - Ja minusta.
Meistä on kiva käydä yhdessä. - Hei hei!
Uskon, että tulevaisuudessa -
oman puutarhan terveyshyödyt ovat valtavat.
Ajat ovat myös käymässä vaikeammiksi.
Uskon, että Jumala tahtoo kateviljelyn yleistyvän, -
jotta ihmiset voisivat helpommin kasvattaa itse ruokansa.
Monelle perinteinen viljely on liian vaikeaa ja kallista.
Hakkeen voi levittää valmiiksi maahan jo nyt.
Kenties 10 vuoden päästä joudumme kaikki kasvattamaan ruokamme, -
jos pula-aika iskee jälleen.
Uskon, että Jumala on nostanut asian esille juuri nyt, -
jotta ihmisillä on aikaa valmistautua tulevaan.
Paniikkiin ei ole syytä, mutta varautuminen kannattaa.
Olemme myös oppineet, tai ainakin minä opin, -
että Jumala puhuu minulle puutarhassa.
Viljely opettaa kärsivällisyyttä ja luottamusta Jumalaan.
Hän vastaa, kun aika on täyttynyt.
Siemenet opettavat luottamusta.
Ensimmäinen oppituntini oli, -
että kaikki eivät ehkä idä, mutta silti kaikki istutetaan.
Tämä on kaunis ajatus elämästä.
Me teemme osamme, ja Jumala hoitaa loput.
Minulle tärkein oppi oli tämä:
Saimme Herralta ajatuksen kateviljelystä.
Olin innoissani ja halusin aloittaa heti.
Mutta tarvitsin kärsivällisyyttä odottaa oikeaa aikaa.
Herra istuttaa ja antaa kasvun ajallaan.
Hän istutti meihin idean, ja se toteutui Hänen ajallaan.
Yritin usein nopeuttaa asioita hankkimalla tavaraa, -
mutta ajoitus oli silti Herran kädessä.
Hän korosti tätä meille selvästi.
Jos raataa liikaa, on astunut pois Herran levosta.
Antaa Hänen hoitaa. Hän istuttaa ja antaa kasvun.
SADONKORJUU
Jeesus sanoi: "Tulkaa minun tyköni, niin annan teille levon."
"Minun ikeeni on sovelias, ja kuormani on keveä." (Matt.11:28-30)
Jos stressaan liikaa, tiedän, ettei se ole Jumalan tapa toimia.
Minusta on hauskaa korjata satoa.
Jos en ehdi, kanat hoitavat kyllä homman.
Kun sadon korjaa tuoreena, siinä on paras ravintoarvo.
Jeesus sanoi: "Katsokaa lintuja: eivät ne kylvä eivätkä leikkaa, -
ja taivaallinen Isänne ruokkii ne." (Matt. 6:26)
Kun etsimme ensin Häntä, kaikki muukin annetaan.
Luonnossa ei esiinny stressiä. Eläimet syövät kaiken tuoreena.
Ne saavat kaiken valmiina ja pärjäävät hyvin.
Me sivistyneet olennot väsytämme itsemme -
ja syömme pilalle käsiteltyä ruokaa.
Jeesus käski oppimaan eläimiltä. Hän välittää meistä vielä enemmän.
Jumala on antanut meille kaiken valmiiksi:
maan, siemenet, auringon, sateen. Ruoan kasvatus on helppoa.
Kaikki puhuvat teollisesta vallankumouksesta.
Mitä jos palaisimme alkuun?
Omena erittää entsyymejä vasta viikkoa ennen kypsymistään.
Kaupan omenat on poimittu vihreinä. Ne on saatu näyttämään kauniilta, -
mutta niissä ei ole ruoan- sulatusta edistäviä entsyymejä.
Kehon on etsittävä ne muualta.
Niinpä omena ei olekaan yhtä ravitseva kuin luulisi.
Puusta pudonnut omena on ainakin kypsä.
Näiden puiden oksat ovat matalalla, joten omenat eivät kolhiinnu.
Puun kaikki omenat eivät kypsy yhtä aikaa.
Jos ne poimitaan yhtä aikaa, osa on vielä raakoja.
Kun omenat kerätään maasta, kaikki ovat kypsiä -
ja niissä on entsyymit ja ravinteet kohdallaan.
Kasvin ravintoarvo ja väri kulkevat käsi kädessä.
Siksi suositellaan syömään monen värisiä kasviksia, -
koska niissä on eri ravintoaineita.
Mutta väri ilmestyy vasta kypsään kasviin.
Valitettavasti kasvit usein poimitaan raakoina.
Silloin niissä ei vielä ole ravinteita -
eikä kasville ominaista makua.
Tässä lienee yksi syy siihen, etteivät ihmiset pidä kasviksista.
Nopeasti kasvaneet kasvit ovat maukkaita ja mureita, -
hitaasti kasvaneet kitkeriä ja sitkeitä.
Nykyiset kasvini kasvavat kohisten. Ero entisiin on huikea.
En ole lukenut ravitsemustieteitä, mutta minulla on makuhermot.
Muutkin huomaavat, kun maistatan satoani heillä, -
että se on makeaa.
Todella makeaa. - Makeaa on.
Ja maistuu hyvältä.
Hyvää!
Tosi hyvää. - Tuoksuu hyvältä.
Tosi hyviä mustikoita.
Vaistoni sanoo, että jos ruoka maistuu hyvältä, se on ravitsevaa.
Jos ei makua ole, ei ravintoarvoakaan.
Jumala on hyvä ja loi meidät pitämään makeasta.
Se on meille synnynnäistä.
Jumala ei luonut makuaistia turhauttaakseen meitä -
vaan avuksemme ja iloksemme.
Kaikki puutarhassani maistuu hyvältä.
Ja maku vasta lähestyy sitä, millaiseksi Jumala sen tarkoitti.
Rouskuttelen kasviksia pitkin päivää -
ja voin kokemuksesta kertoa, että niiden syöminen virkistää.
Oloni on hyvä ja pirteä, aivan kuten kuuluukin.
Kaikki on tuoreen ruoan ansiota.
Minulla ei ole tieteellistä näyttöä siitä, -
miksi se on kaupan ruokaa parempaa.
Mutta maku ja hyvä olo puhuvat puolestaan.
Kaikki on herkullista.
Parasta mitä olen syönyt.
Makeaa, mehukasta ja herkullista.
Erinomaista.
Tämä fenkoli... - Eikö olekin ihmeen makeaa?
Minun fenkolini ei ole. - Se johtuu kasvualustasta.
Mineraalit antavat ruoalle maun.
Kemialliset lannoitteet ja eroosio ovat vieneet mineraalit maaperästä.
Siinäpä se. - Täällä on kaikkea tarpeeksi.
1960-luvulla perunoissa oli paljon A- ja D-vitamiineja -
ja muuta, mitä ei nykyisin perunoissa ole.
Siihen aikaan maaperässä oli mineraaleja ja hivenaineita, -
joita ei kemikaalien takia enää ole.
Kemikaalit ovat köyhdyttäneet maan ja ruoan.
Sitten ihmettelemme, mistä autoimmuunisairaudet ovat tulleet.
Ei kehossamme ole vikaa; emme vain saa oikeita ravinteita.
Siksi ravintolisiäkin syödään.
Jumala loi ravintokasvit meitä varten.
1. Moos. 1:29:ssä Jumala antoi siemenkasvit ihmisen ravinnoksi.
On hyvä syödä vihanneksia ja hedelmiä.
Varsinkin niitä, joista tulee hyvä olo.
Silloin ei tarvitse lääkkeitäkään.
Paulin kasvikset maistuvat paremmilta.
Moni on todennut saman.
Ne ovat makeampia, koska ne saavat tarpeeksi kosteutta.
Hienoa tässä on myös, -
että luomme hedelmällistä maata tuleville sukupolville.
Maata, jossa on ravinteita.
Samalla saamme ravitsevia vihanneksia.
Monin paikoin saa lukea, -
ettei maassa riitä ravinteita.
Niinpä ihmiset syövät tabletteja.
Se on turhaa, jos käytämme kateviljelyä.
Puuhake voi ratkaista ongelman.
Jonain päivänä ihmiset havahtuvat siihen, -
miten terveellisestä elämäntavasta on kyse.
Lapset pysyvät terveinä, ja hyvää ruokaa on yllin kyllin.
Mikäpä olisi parempaa elämää?
Tästä voi tulla iso osa ihmiskunnan tulevaisuutta.
Tämä ei ole farmi vaan perheeni koti.
Halusin meille hyvän paikan elää ja kasvattaa ruokamme.
Koska Jumala on antanut minulle ymmärrystä kateviljelystä, -
annan vuorostani satoa ihmisille ilmaiseksi.
Minulle on ilo jakaa omastani, koska sitä on niin paljon.
Ihmiset käyvät syömässä, eikä se näy jälkeenpäin missään.
Se tuntuu hyvältä. Antaminen on Jumalan luonteen mukaista.
Kun toimimme Hänen tavallaan, Hän pitää meistä huolen.
Lisäksi voimme siunata muita. Tämä on mahtavaa.
Kuulin tästä puutarhasta tänään -
ystävältäni ja hänen veljeltään.
Päätimme tulla katsomaan. Kokemus avasi silmäni.
Viljelytapa on tosiaan mullistava.
Niin yksinkertainen, että monet väheksyvät sitä.
Kompostilla viljely ilman vettä tällaisin tuloksin -
on mullistavaa.
Kokeilisitko samaa kotona? - Heti kolmen tunnin päästä.
Kaikissa yrteissä ja kasviksissa on voimakas maku.
En ole maistanut vastaavaa pitkään aikaan.
Ainakaan kaupan tuotteissa.
Näin isoja ei kaupasta saa.
Tästä saat kahta eri lajiketta.
Huomaat käytössä, miten mehukkaita ne ovat.
Kiitos kovasti.
Tiedätkö missä kasvatin ne? Puiden alla.
Jättimäisiä valkosipuleita. Täydellistä.
Otamme puutarhan opit käyttöön.
Kaikki oli valtavan maukasta.
Tämä on uskomatonta.
Ajaessani ohi huomasin nämä erikoiset omenapuut.
Ne ovat kuin elokuvasta.
Vain Ihmemaan Liisa puuttuu.
Sanoin 10-vuotiaalle pojalleni, että käymme puutarhassa.
Ensin hän kysyi, onko pakko, mutta lopulta hän pitikin tästä.
Puutarha läpäisi melkoisen testin.
Olen maistanut monenlaista, -
kuten porkkanaa ja korianteria.
Suurin yllätys oli anisruoho.
Siemenet olivat todella makeat.
Varsikin oli hyvänmakuinen, mutta siemenet kuin karkkia.
Olen myyty.
Kestävää kehitystä opiskellessani tutkin, -
mikä tekee kulttuurista kestävän.
Viljelytapansa lisäksi -
Paul toteuttaa toistakin kestävää arvoa.
Hän on antelias ja auttaa naapureitaan.
Hän antaa kenen tahansa syödä puutarhastaan.
Tällaista asennetta tarvitaan kestävän kulttuurin luomiseksi.
Kestävyys on mahdollista vain Paulin kaltaisten ihmisten avulla.
Puhun ennen muuta sydämen asenteesta.
Paul on hieno mies.
Hänellä on uskomaton historia ja osaaminen.
Olen saanut hänen kauttaan paljon asiakkaita.
Hän on myös hyvin rehellinen ja puhuu aina sydämensä pohjasta.
Sitä olen aina ihaillut.
Paul jakaa anteliaasti tietoaan -
ja osaa esittääkin sen hyvin.
Itse olen opettajana aika hillitty.
Minulla ei ole samaa ilmeikkyyttä kuin Paulilla.
Hänen innokkuutensa on lahja meille kaikille.
Hän on evankelinen sanan kummassakin merkityksessä.
Sekä uskonnoltaan että ilmaisutavaltaan.
Hän on puutarhaevankelista.
Jumala haluaa olla yhteydessä meihin.
Eedenin puutarhassa ihminen sai terveellistä ruokaa, -
mutta pääasia oli suhde Jumalaan.
Luonnossa voimme kuulla Jumalan puhuvan.
Psalmi 19:1-3 sanoo: "Taivaat julistavat Jumalan kunniaa."
"Ei ole kieltä, jolla niiden ääni ei kuuluisi." (engl.käänn.)
Jumala näyttää minulle luonnossa ihmeellisiä asioita.
1. Moos. 1:26:n mukaan Hän loi meidät kuvakseen, kaltaisikseen.
Taiteilijat esittelevät mielellään teoksiaan muille, -
koska ovat ylpeitä niistä.
Jumala on mestaritaiteilija ja ylpeä teoistaan.
Kun kysyn Häneltä luonnosta, Hän osoittaa minulle vastaukset.
Jumalan luomakunta on sopu- soinnussa Hänen sanansa kanssa.
Kumpikin on Hänen käsialaansa ja ilmoittaa, millainen Hän on.
Luonto ja sana puhuvat samaa.
Kun Jumala puhuu minulle, -
Hän samalla vahvistaa sen Raamatun kohdalla.
Jer. 33:3:ssa Hän lupaa vastata ja ilmoittaa uusia asioita.
Sananl. 3:5-6 kehottaa: "Turvaa Herraan kaikesta sydämestäsi -
äläkä nojaudu omaan ymmärrykseesi."
"Tunne hänet kaikilla teilläsi, niin hän sinun polkusi tasoittaa."
Meidän tulee luottaa Häneen eikä järkeillä kaikkea itse.
Kysyn Jumalalta aina neuvoa puutarhaongelmiin.
Eräs vieraani ihmetteli, miksi en multaa perunoitani.
Normaalilla tilalla perunat nousevat kasvaessaan maanpinnalle -
ja niihin kehittyy myrkkyä.
Siksi niiden päälle on lapioitava multaa.
Aioin vastata miehelle, että minun ei tarvitse.
Mutta lupasin pyytää selitystä mentoriltani.
Kysyin Jumalalta, miksi perunoita ei tarvinnut mullata.
Hän näytti minulle, että koska tiivis multa on raskasta, -
se joutuu väistymään perunan päältä, ja peruna nousee pintaan.
Siksi perunat on peitettävä uudelleen.
Puuhake taas on kevyttä ja nousee perunan mukana sen kasvaessa.
Jumala muistutti, että kateviljelyn tarkoitus on vähentää työtä.
Niinpä tietysti. Hän on mahtava.
Jotkut epäilevät, toimiiko kateviljely isossa mittakaavassa, -
tai heillä on muita kysymyksiä.
Sanon, että heidän tulee ottaa huomioon Jumalan kaikkivaltius.
Hän "kantaa kaikkea voimansa sanalla" (Hepr. 1:3).
Kun muistamme tämän, kaikki on selvää.
Jumala on osoittanut voimansa kautta luomakunnan.
Hän on tehnyt kaiken kauniisti.
Hän on kaikkivaltias, kaikkitietävä ja kaikkialla läsnä.
Hän pitää kaikkea koossa sanallaan. Jumala on mahtava.
Sinä voit muuttaa ruoantuotannon tulevaisuutta.
Muutos alkaa sinusta.
Tutustu Luojaasi ja luomakuntaan.
Ota mallia puhtaan luonnon toiminnasta.
Hanki katetta sieltä, mistä saat sitä helposti.
Käytä kekseliäisyyttä.
Jos lähelläsi toimii puunkaatopalvelu, -
pyydä sitä toimittamaan puuhaketta.
Silppurilla voit tehdä itse pihajätteestä haketta.
Murskaimella sama onnistuu nopeammin.
Voit kerätä ruohonleikkuujätteen talteen.
Jos sinulla on puu, kerää sen lehdet talteen.
Kivet säilövät kosteutta ja luovuttavat hitaasti ravinteita.
Voit käyttää heinää, jossa ei ole rikkaruohoja.
Säästä kaikki sanomalehdet.
Kasvata kasveja, joiden jätteestä saat katetta.
Kateviljelyn avulla ehkäiset maan tiivistymistä ja eroosiota.
Säästät vettä. Et tarvitse myrkkyjä tai kemiallisia lannoitteita.
Luot hedelmällistä maata tuleville sukupolville.
Katteen käytöstä on hyötyä kaikille maaperätyypeille.
Asuitpa missä päin tahansa, -
levitä vain kate maahan.
Jumala huolehtii lopusta ja siunaa sinua.
Suomennos: Sari Nuutinen