Arvoisat suurlähettiläät ja kansanedustajat, -
hyvät naiset ja herrat, hyvät ystävät. On todellinen ilo ja kunnia minulle -
eduskunnan Israel-ystävyysryhmän puheenjohtajana, -
että osallistutte seminaariimme tänään.
YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 181 -
on historiallinen saavutus, josta voimme olla todella ylpeitä.
Viisi vuotta sitten, puhuessaan YK:ssa -
Palestiinan jakopäätöksen 70-vuotisjuhlatilaisuudessa -
liittyen päätöslauselmaan 181, -
Maailman juutalaiskongressin puheenjohtaja Ronald Lauder sanoi: -
"Tiedämme, keitä olemme ja tiedämme, mistä tulimme, -
siksi meitä kutsutaan juutalaisiksi", -
viitaten Juudeaan, juutalaisten sydänmaahan Länsirannalla.
Lauder jatkoi: "Näitä historiallisia tosiasioita ei voida muuttaa -
millään uusilla Unescon päätöslauselmilla -
tai kenenkään muun toimesta, jotka yrittävät kieltää historiamme."
Hyvät ystävät, tämä lausunto on edelleen totuus tänään.
Neljä legitiimiä kansainvälistä organisaatiota -
olivat luvanneet Israelille oman maan 1900-luvulla.
Ensin Britannian hallitus vuonna 1917 Balfourin julistuksessa, -
joka lupasi juutalaisille kansalliskodin Palestiinaan.
Toinen San Remossa huhtikuussa 1920, -
kun liittoutuneiden voittajavaltioiden konferenssi sopi, -
kuinka jaetaan kolme silloin määrittelemätöntä, -
osmanien hallitsemaa aluetta Lähi-idässä, -
ja nämä olivat Palestiina, Syyria ja Mesopotamia.
Kolmanneksi.
Kansainliitto vuonna 1922 päätti Palestiinan erityisistä rajoista.
Ja neljänneksi.
YK:n yleiskokous 29. marraskuuta 1947, -
täsmälleen 75 vuotta sitten tänään, -
päätöslauselmassa 181 -
Palestiinan jakamiseksi juutalaisten ja arabien valtioiksi.
Alue on kuitenkin jaettu pienemmäksi joka kerta -
ja siten alun perin annettuja lupauksia juutalaisille on rikottu.
Vuonna 1922 77 prosenttia juutalaisille luvatusta alueesta -
jaettiin Palestiinan arabeille ja beduiineille.
Nykyään tätä maata kutsutaan Jordaniaksi.
Israelille jäi vain 23 prosenttia alueesta.
Vuonna 1947 YK ehdotti tuon 23 prosentin lisäjakoa siten, -
että Israelille luvattu alue jaettiin arabeille ja juutalaisille.
Juutalaisjohtajat hyväksyivät jakamisen, -
mutta arabipuoli ilmoitti, ettei se hyväksy jakoa, -
vaan haluaa ottaa omistukseensa koko alueen.
Itse asiassa arabit kieltäytyivät osallistumasta YK:n prosessiin, -
jota johti vuonna 1947 YK:n Palestiinan-erityiskomitea.
Heti Israelin itsenäisyysjulistuksen jälkeen -
vuonna 1948 arabit aloittivat hyökkäyssodan Israelia vastaan, -
mutta hävisivät sen huolimatta siitä, -
että sillä oli ylivoimainen määrä sotilasjoukkoja.
Hyvät ystävät.
Juutalaiset ovat ostaneet suuren osan maastaan kahdesti puhtaalla rahalla.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa juutalainen Rotschildin pankkiiriperhe -
antoi suuren lainan Turkin sulttaanille, jonka hallussa maa silloin oli.
Lainan vakuutena oli maa-alue, joka oli muinainen juutalaisten kotimaa.
Mutta tätä lainaa ei koskaan maksettu takaisin.
Toisen kerran juutalaiset ostivat maata -
yksittäisinä tontteina yksityisiltä maanomistajilta -
Juutalaisen kansallisrahaston varoilla, joka on perustettu vuonna 1901.
Monet maanomistajat asuivat Lähi-idän suurissa kaupungeissa, -
kuten Beirutissa.
Rakkaat ystävät, annamme lämpimät aplodit -
kansanedustaja Antero Laukkaselle, joka juuri saapui.
Tervetuloa Antero, ja muut parlamentin jäsenet lämpimästi tervetuloa.
Mutta rakkaat ystävät, kuten näette, Israel on ostanut maansa verellään -
naapurivaltioiden julistamassa ja aloittamassa vapaussodassa -
sekä monissa puolustussodissa sen jälkeen.
Israel on puhdistanut suoalueen, -
joka oli autioitunut viljelystä ja asutuksesta.
Maassa, jossa oli vain noin 600 000 asukasta vuonna 1947, -
asuu nyt yli yhdeksän miljoonaa ihmistä -
viljelys- ja kalastusalueilla.
Ja suuri osa Israelin maassa asuneista arabeista -
on muuttanut alueelle juutalaisten uudisasukkaiden jälkeen, -
koska maa oli alkanut kukoistaa -
juutalaisten maahanmuuttajien käsissä -
ja tätä kautta tarjoaa korkeamman elintason kuin lähialueilla.
Arabien ja juutalaisten suuri maahanmuutto -
on dokumentoitu YK:n asiakirjoissa, ja se mainitaan myös -
Yhdysvaltain presidentti Rooseveltin ja -
Britannian pääministeri Churchillin välisessä kirjeenvaihdossa.
Hyvät naiset ja herrat, viimeisen 75 vuoden aikana -
Israelin arabiväestö on kaksinkertaistunut, -
ja on hyvä muistaa, että arabeilla on 21 valtiota ja pääkaupunkia, -
luonnonvaroja, öljyä, kun taas juutalaisilla on vain yksi valtio.
Vain yksi valtio, -
jonka pinta-ala on noin yksi prosentti arabialueista.
Israel tarjosi rauhaa arabinaapureilleen, mutta sen sijaan -
ne aloittivat aggression Israelia vastaan vuonna 1948.
Arabien aloittaman sodan seurauksena -
syntyi arabipakolaisten ongelma, -
ja noin 650 000 arabia pakeni Israelin alueelta.
Suurinta osa näistä pakolaisista -
on pidetty tähän päivään asti pakolaisleireillä -
sen sijaan, että he olisivat asettau- tuneet arabimaihin veljiensä luokse.
Usein toistuva väite, että Israel olisi varastanut maan arabeilta, -
on täysin ilman historiallisia ja eettisiä todisteita.
Vaikkakaan juutalaiset eivät saaneet kaikkea maata, -
jonka kansainvälinen yhteisö oli heille luvannut vuonna 1920, -
Yhdistyneet Kansakunnat vahvisti -
juutalaisten itsemääräämisoikeuden historiallisessa kotimaassaan.
Joten rakkaat ystävät.
Äänestys YK:ssa 1947 -
oli pisin kolme minuuttia juutalaisten historiassa, -
mutta tulokset olivat täyttymys Raamatun profetialle, -
joka puhuu ajasta, jolloin juutalaiset palaisivat Israeliin.
Viesti tämänpäiväisestä muistotilaisuudestamme on, -
että juutalaiset sanoivat kyllä rauhalle -
ja kahden valtion ratkaisulle jo vuonna 1947, -
ja ovat jatkaneet niin viimeiset 75 vuotta.
Nyt on korkea aika, että myös juutalaisvaltion viholliset tunnustavat,
että Israel on olemassa jäädäkseen, ja palaavat takaisin neuvottelupöytään.
Eduskunnan Israel-ystävyysryhmän puolesta -
toivotan teille kaikille mielenkiintoista seminaaria. Kiitos.
Hyvät ystävät. Nyt minulla on kunnia kutsua lavalle arvostettu -
ja rakas ystäväni Hagit Ben-Yaakov, Israelin suurlähettiläs.
Olkaa hyvä.
Arvoisat suurlähettiläät ja kansanedustajat, hyvät ystävät.
Israelin valtion ja Israelin Helsingin suurlähetystön puolesta -
minulla on kunnia tervehtiä teitä täällä tänään.
Kiitos eduskunnan Israel-ystävyysryhmälle, -
kansanedustaja Peter Östmanille, Suomi-Israel Yhdistysten Liitolle -
ja Risto Huvilalle tämän tapahtuman järjestämisestä, -
mikä muistuttaa meitä tärkeistä historiallisista tapahtumista -
ja siitä, kuinka pitkälle Lähi-itä on edennyt viimeisten 75 vuoden aikana -
haasteista huolimatta.
YK:n päätöslauselma 181 -
liittyen Palestiinan jakosuunnitelmaan kahden valtion perustamiseksi -
oli vuosikymmeniä kestäneen -
diplomaattisen ja poliittisen työn lopputulos, -
kasvaneen ongelman ratkaisemiseksi.
Juutalaiset johtajat, vaikka joutuivat tekemään myönnytyksiä, -
pääsivät kompromissiin oman yhteisönsä sisällä, -
ja olivat riittävän rohkeita hyväksymään suunnitelman.
Jyrkkänä vastakohtana arabivaltiot ja arabiasukkaat -
hylkäsivät YK:n suositukset, -
mitä on seurannut vuosikymmeniä jatkunut levottomuus.
Vaikka yleiskokouksen päätös -
ei onnistunut alkuperäisessä tavoitteessaan, -
siinä on kolme tärkeää elementtiä, jotka ovat yhä merkityksellisiä.
Ensiksi.
Päätöslauselma 181 muodostaa kansainvälisen yhteisön tunnustuksen, -
että juutalainen kansa ansaitsee oman valtionsa, -
juutalaisvaltion, historiallisessa kotimaassaan.
Toiseksi. Päätöslauselmassa vaadittiin kahden valtion perustamista -
kahdelle kansalle, juutalaisille ja arabeille, -
Välimeren ja Jordan-joen väliin, -
täyttäen kumpikin oman väestönsä kansalliset toiveet.
Kuitenkin brittiläisen mandaattialueen arabit -
kieltäytyivät hyväksymästä valtiota.
Kolmanneksi. Vaaditun alueen arabiväestön kieltäytyminen -
hyväksymästä päätöslauselmaa 181 osoitti, -
että he eivät olleet kiinnostuneita oman valtion perustamisesta, -
jos se tarkoitti juutalaisen valtion olemassaolon sallimista.
Tämä vastustus juutalaisvaltion olemassaolon oikeutusta vastaan -
on Lähi-idän konfliktin ytimessä.
Vielä nykyäänkin palestiinalaisten johto -
torjuu kehotukset tunnustaa Israel juutalaisvaltioksi.
Kieltäytyminen, joka estää konfliktin ratkaisun.
Vuoteen 1947 asti juutalaiset tekivät kompromisseja -
ja onnistuivat rakentamaan valtion, -
joka osoittaa selvästi demokratian voiman.
Mutta tämäntyyppinen rakentaminen alkoi jo paljon ennen vuotta 1947.
Itse asiassa kaikki ydinkomponentit olivat jo paikoillaan.
Vuosien ajan paikallinen juutalais- yhteisö ei vain viljellyt maata, -
josta suuri osa oli katsottu palaneeksi ja hedelmättömäksi, -
se myös kehitti instituutioita ja infrastruktuuria, -
jotka loivat perustan demokratialle.
Nämä juutalaiset pioneerit eivät tulleet aseiden kanssa, vaan eri keinoin.
Lainaan rabbi Abba Hillel Silveriä, Juutalaistoimiston pääedustajaa -
yleiskokouksen ylimääräisessä istunnosta 8. toukokuuta 1947: -
”Tehtävä oli valtava. Kouluttamattomat kädet, -
riittämättömät välineet, ylivoimaiset vaikeudet.
Maa oli kova ja köyhä, laiminlyöty läpi vuosisatojen, -
ja rakentaminen tapahtui kahden tuhoisan maailmansodan välillä, -
kun Euroopan juutalaisväestö oli hajallaan ja köyhtynyt.
Silti juutalaisten uraauurtavat ja ennätykselliset saavutukset -
saivat osakseen ylistystä ympäri maailmaa.
Ja mitä sinne rakennettiin yhteisöllisellä visiolla -
ja korkealla inhimillisellä idealismilla on osoittautunut siunaukseksi, -
ei vain Palestiinan juutalaisille, -
vaan myös arabeille ja muille ei-juutalaisille yhteisöille.”
75 vuotta lukemattomia haasteita ja rauhansopimuksia myöhemmin -
olemme saavuttaneet merkittävää edistystä naapuriemme kanssa, -
mikä konkretisoitui Abraham Accords -sopimuksissa.
Tämä maamerkki, konkreettinen virstanpylväs suhteissamme, -
ei ole vain symboli, joka tuo lisää rauhaa ja vaurautta alueelle, -
vaan toivottavasti inspiroi enemmän samanlaista yhteistyötä -
todistamalla suhteiden valtava potentiaali, -
joka hyödyttää molempia osapuolia.
Herra David Ben Gurion, -
joka nousi Israelin ensimmäiseksi pääministeriksi, -
huomautti samassa YK:n erityisistunnossa 12. toukokuuta 1947:
”Meillä ei ole konfliktia arabikansojen kanssa.
Päinvastoin, olemme syvästi vakuuttuneita siitä, -
että historiallisesti juutalaisten ja arabien edut ja pyrkimykset -
ovat yhteensopivia ja toisiaan täydentäviä.
Se, mitä teemme maassamme, Palestiinassa, on maan takaisinotto.
Kasvatamme maaperän tuottoa, -
kehitämme nykyaikaista maatalous- teollisuutta, tiedettä ja taidetta.
Kohotamme työn arvoa, varmistamme naisten tasa-arvoisen aseman, -
lisäämme miesten asemaa suhteessa luontoon ja -
luomme uuden sivilisaation, joka perustuu ihmisten tasa-arvoon, -
vapauteen ja yhteistyöhön maailmassa, -
jonka uskomme olevan yhtä tarpeellinen ja hyödyllinen -
arabinaapureillemme kuin meille itsellemme.
Toivon, että voimme nähdä lisää muutoksia pian, -
eikä meidän tarvitsisi odottaa toista 75 vuotta -
tämän mittaluokan virstanpylvästä, tai rauhaa palestiinalaisten kanssa."
Israelin kansalaiset tänään ovat ylpeitä maastaan, -
joka muutaman kuukauden kuluttua juhlii 75-vuotista itsenäisyyttä, -
ja he uskovat sen perustan oikeutukseen.
Israelin innovaatiokyky ja teknologiset kyvyt -
tunnetaan hyvin kaikkialla maailmassa.
Vahvan demokratiansa ansiosta -
Israel kykenee kohtaamaan kaikki tulevatkin haasteet.
Hyvää 75-vuotissyntymäpäivää, Israel.
Kiitos paljon.
Seuraava puhuja edustaa Israelin parasta ystävää ja liittolaista
Ilman Yhdysvaltojen ja sen johtajien ponnisteluja ja tukea -
Israel olisi ollut todellisissa vaikeuksissa -
paitsi YK:ssa myös muillakin areenoilla.
Hyvät naiset ja herrat, -
Yhdysvaltojen suurlähettiläs, arvoisa Douglas T Hickey.
Kiitos ja hyvää iltaa kaikille. Kiitos, että olette täällä.
Ensinnäkin haluan kiittää sinua Peter tämän tapahtuman järjestämisestä.
Se on erittäin tärkeää ja ajoitus ei voisi olla tärkeämpi, joten kiitos.
Ja Risto, kiitos kaikesta, mitä teet joka päivä tämän tärkeän asian eteen.
Kiitos teille molemmille, että kutsuitte minut.
Hyvät naiset ja herrat ja arvoisat vieraat.
Olen iloinen saadessani olla kanssanne täällä tänään -
vain sanoakseni muutaman sanan, kun muistelemme -
päätöslauselman 181 hyväksymistä tasan 75 vuotta sitten, -
joka todella mahdollisti Israelin valtion luomisen.
Kuulimme suurlähettiläältä Israelin valtion luonteesta -
ja siitä, mikä tekee Israelista sen, mitä se on tänään.
Kiitos Hagit sanoistasi tänään ja kiitos johtajuudestasi täällä Suomessa.
Arvostamme sitä todella.
Olen täällä puhuakseni pitkäaikaisesta ja rikkoutumattomasta liitosta, -
joka Yhdysvalloilla on Israelin valtion kanssa.
Yhdysvaltojen ja Israelin väliset suhteet menevät -
vuoden 1947 YK:n päätöslauselmaan -
ja aivan Israelin valtion olemassaolon alkuun.
Kuten monet teistä tietävät, -
presidentti Truman oli ensimmäinen maailman johtaja, -
joka tunnusti Israelin vain 11 minuuttia sen syntymisen jälkeen -
14. toukokuuta 1948.
Selittäessään päätöstään tunnustaa Israelin valtio, -
presidentti Truman sanoi, ja lainaan häntä -
"Uskon, että sillä on loistava tulevaisuus edessään, -
ei vain suvereenina kansana, -
vaan myös sivilisaatiomme suurten ihanteiden ruumiillistumana."
Tämä ei voisi olla sopivampaa tai todempaa tänään.
Siitä lähtien kaksi kansakuntaamme ovat olleet rinnakkain kumppaneina.
Kumppanuutemme perustuu yhteisiin arvoihin -
ja demokratiaan ja oikeusvaltio- periaatteeseen sitoutumiseen.
Kuten tiedätte, presidentti Biden vieraili Israelissa juuri äskettäin.
Ja itse asiassa presidentti Herzog myönsi presidentti Bidenille -
Israelin presidentin kunniamitalin aiemmin kesällä Jerusalemissa -
tunnustuksena presidentti Bidenin pitkäaikaisesta ja -
johdonmukaisesta tuesta Israelille hänen hallintovuosiensa aikana, -
ei vain senaatissa, vaan ulkosuhteiden komitean puheenjohtajana, -
varapresidenttinä ja nyt myös Yhdysvaltain presidenttinä.
Maittemme välinen kestävä suhde johtuu suurelta osin -
maittemme ihmisten syvästä yhteenkuuluvaisuuden -
ja kestävän yhteyden tunteesta -
riippumatta siitä, kuka johtaa maitamme.
Olemme aina sanoneet, että Israel on loistava kumppani Yhdysvalloille, -
ja Israelilla ei ole suurempaa ystävää maailmassa kuin Yhdysvallat.
Kun kuulemme ympäri maailmaa ääniä, -
jotka vaihtelevat Israelin politiikan arvostelusta -
epäoikeudenmukaiseen Israelin olemassaolon oikeuden kieltämiseen, -
Yhdysvallat nousee voimallisesti ja ylpeästi puolustamaan Israelia.
Yhdysvallat taistelee kaikkia pyrkimyksiä vastaan -
boikotoida tai delegitimoida Israelia.
Emme salli, että Israeliin kohdistuu epäoikeudenmukaista -
valikoivaa toimintaa millään kansainvälisellä foorumilla.
Yleensä, kun ihmiset ajattelevat Yhdysvaltojen ja Israelin suhdetta, -
he ajattelevat Yhdysvaltojen sitoutumista Israelin turvallisuuteen.
Tämä turvallisuussitoumus on raudanluja -
ja sitä korostaa viime vuosina -
38 miljardin dollarin yhteisymmärrysasiakirja, -
jonka presidentti Obama allekirjoitti vuonna 2016.
Tämä yhteisymmärrysmuistio on suurin yksittäinen lupaus -
Yhdysvaltain sotilaallisesta avusta historiassamme.
Lisäksi tänä vuonna kongressimme -
hyväksyi miljardi dollaria Israelin Iron Dome -puolustusjärjestelmään.
Se teki vuodesta 2022 suurimman yksittäisen sotilaallisen avun vuoden, -
jonka Israel on koskaan saanut.
Vankka tukemme ylläpitää Israelin sotilaallista kykyä, -
mikä on yhdenmukainen Yhdysvaltain lakien kanssa, -
ja me olemme omistautuneet säilyttämään ja vahvistamaan -
Israelin kykyä luoda pelotetta sen vihollisia vastaan -
ja puolustaa itseään.
Turvallisuussitoumuksemme Israelia kohtaan on ollut -
ja tulee jatkossakin olemaan kiven kova.
Suhteemme menevät paljon pidemmälle -
kuin vain turvallisuussitoumukseemme.
Se sisältää laajan yhteistyön useissa geostrategisissa haasteissa, -
joita me kaikki kohtaamme tänään.
Kuten ilmastonmuutos, ruokaturvallisuus ja terveydenhuolto.
Teemme yhteistyötä myös kriittisillä aloilla, -
kuten tieteessä ja teknologiassa, tiedustelutietojen jakamisessa -
ja aseiden kehittämisessä Israelin turvallisuuden edistämiseksi.
Koulutusrintamalla Yhdysvaltojen ja Israelin hallitukset -
ovat tukeneet yli 3 400 amerikkalaista ja israelilaista opiskelijaa ja tutkijaa
Fulbright-ohjelman kautta, joka on Yhdysvaltojen hallituksen -
kansainvälinen lippulaivavaihto-ohjelma.
Fulbright-ohjelma on edistänyt yhteistä tutkimusta ja apurahoja -
amerikkalaisten ja israelilaisten välillä, mikä on auttanut -
rakentamaan kestäviä yhteyksiä ja lisäämään tiedon jakamista, -
ei vain maidemme välillä, vaan ympäri maailmaa.
Yhdysvalloilla ja Israelilla on vahvat taloudelliset ja kaupalliset siteet.
Vuotuinen kahdenvälinen kauppamme -
on 50 miljardia dollaria tavaroita ja palveluja -
ja teemme tiivistä yhteistyötä alueellisten uhkien torjumiseksi, -
puolustaaksemme perusarvoja -
ja ottaaksemme vastuun globaalista turvallisuudesta, -
vauraudesta ja vapaudesta, -
ei vain meidän maillemme, vaan todellakin koko maailmalle.
Kuten aiemmin sanoin, Yhdysvaltojen sitoutuminen Israeliin on vankkumaton.
Se ylittää poliittiset puolueet ja yksittäiset johtajat.
Yhdysvallat ei ainoastaan tunnustanut Israelin valtion ensimmäisenä, -
vaan myös presidentti Trumpin kaudella tunnustimme ensimmäisenä -
Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi 2017.
Toinen esimerkki jatkuvasta tuestamme -
sisältää Aabrahamin sopimukset, joista puhuttiin aiemmin -
ja jotka allekirjoitettiin vuonna 2020 Valkoisessa talossa.
Sopimus normalisoi suhteet -
Israelin, Bahrainin ja Yhdistyneiden Arabiemiraattien välillä, -
tehden koko alueesta turvallisemman.
Yhdysvallat tukee edelleen suhteiden laajentamista ja syvenemistä -
Israelin, arabi- ja muslimimaiden välillä -
Abraham Accords -sopimusten puitteissa. Se hyödyttää kaikkia.
Nämä suhteet edistävät Israelin integroitumista laajemmalle alueelle -
historiallisesti vaikealla alueella, jossa Israelin on täytynyt elää.
Jatkamme rakentamista Aabrahamin sopimusten perustalle, -
kuten teimme tänä keväänä perustamalla merkittävän -
Negev-foorumin ei vain Israelin, vaan myös Bahrainin, Egyptin, -
Marokon ja Yhdistyneiden Arabiemiraattien kanssa.
Israelin rauha naapureittensa kanssa on yhteinen tavoite -
sekä Israelissa että Yhdysvalloissa, -
ja sen pitäisi olla yhteinen päämäärä kaikille.
Pyrkiessämme lisäämään integraatiota Yhdysvallat jatkaa myös työtä -
kestävän neuvotellun rauhan puolesta Israelin valtion -
ja palestiinalaisten välillä.
Yhdysvallat tukee kahden valtion ratkaisua, -
joka etenee kohti todellisuutta, -
jossa israelilaiset ja palestiinalaiset voivat nauttia -
yhtäläisestä turvallisuudesta, vapaudesta ja vauraudesta.
Sekä Yhdysvaltojen että Israelin perustamisen juuret -
ovat todellakin niissä sinnikkäissä ihmisissä, -
jotka voittivat haasteet ja esteet -
löytääkseen vapauden omissa maissaan.
Yhteiset arvomme ja vahvat siteemme -
tekevät Yhdysvaltojen ja Israelin välisestä liitosta murtumattoman.
Kuten presidentti Biden sanoi tänä kesänä Jerusalemissa, -
Yhdysvallat oli ensimmäinen, joka tunnusti Israelin itsenäisyyden -
ja tulemme olemaan viimeinen maa maailmassa, -
joka koskaan hylkää Israelin. Kiitos.
Kiitos, suurlähettiläs Hickey. On kunnia saada teidät vieraaksemme -
ja kuunnella pitkäaikaisesta ystävyydestänne Israelin kanssa.
Kolmas suurlähettiläs kanssamme tänään edustaa Guatemalaa, -
hieman pienempää, mutta luultavasti Israelin toiseksi parasta ystävää.
Vaikka suomalaisena haluaisin tietysti sanoa, -
että myös me olemme parhaita ystäviä Israelin kanssa, -
mutta meillä on vielä tekemistä, ennen kuin saavutamme tuon paikan.
Guatemala siirsi suurlähetystönsä takaisin Jerusalemiin -
16. toukokuuta 2018.
Vain kaksi päivää sen jälkeen, kun Yhdysvallat oli tehnyt sen.
Se oli melko nopea päätöksenteko.
Hyvät naiset ja herrat, Guatemalan suurlähettiläs George de La Roche.
Hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat.
Hyvää iltapäivää, hyvää iltaa.
Kuten uusi ystäväni Peter sanoi, olen George de La Roche, -
Guatemalan suurlähettiläs Tukholmassa -
ja kattaen myös Suomen, Tanskan, Norjan ja Baltian maat.
Haluan aloittaa kiittämällä herra Peter Östmania -
kutsusta tähän seminaariin sekä myös uutta ystävääni Risto Huvilaa -
ja tietysti kunniakonsuliani täällä, -
herra Peter Didrichseniä, joka istuu täällä edessä, -
kiitos erittäin ystävällisestä kutsusta.
Guatemalalla ja Israelilla on historial- lisesti ollut erinomainen suhde.
Tämä erinomainen suhde on ollut olemassa siitä lähtien, -
kun Guatemala tuki Israelin valtion syntyä.
Suhteelle on ollut ominaista poikkeuksellisen hyvä vuoropuhelu -
ja yhteistyö, jota Israel on tarjonnut Guatemalalle, -
mukaan lukien tekninen yhteistyö.
Maiden välisen ystävyys- ja yhteistyösuhteen vahvistuminen -
näkyy myös viime vuosien virallisten vierailujen lisääntymisenä -
ja muun muassa yli 40 ystävyys- ja veljeyssopimuksen solmimisena -
molempien maiden paikallisten ja valtiollisten viranomaisten välillä.
On myös huomattava, että Guatemala on vahvistanut läsnäoloaan Israelissa.
Siellä on Guatemala-katu, Guatemala-koulu.
Guatemalan puutarha upeassa puistossa Jerusalemissa -
ja tietysti Jorge Garcia Granados -katu.
Maiden kahden- ja monenväliset suhteet ovat myös vahvistuneet, -
ja syventymisnäkymät ovat erittäin hyvät talouden ja matkailun saralla, -
erityisesti kaupan ja investointien alalla.
Joten yleisesti ottaen Guatemalan ja Israelin kahdenvälisiä suhteita -
voidaan kuvata kaikilla aloilla erinomaiseksi.
Muuten, viralliset diplomaattisuhteet Guatemalan ja Israelin välillä -
alkoivat 15. toukokuuta 1948.
Hyvät ystävät, sallikaa minun jakaa kanssanne hieman historiaa.
Guatemalan entisen YK-suurlähettilään kautta -
Jorge García Granadosin, levätköön rauhassa, -
Guatemala oli Yhdysvaltojen jälkeen toinen maa, -
joka äänesti Israelin valtion perustamisen puolesta, -
mahdollistaen Israelin muodollisen tunnustamisen itsenäiseksi valtioksi -
ja ensimmäinen Latinalaisen Amerikan maa, joka teki niin.
Niinpä Guatemala oli ylpeänä yksi niistä 33 kansakunnasta, -
jotka äänestivät juutalaisvaltion perustamisen puolesta -
29. marraskuuta 1947 päätöslauselmassa 181.
Suurlähettiläs Jorge Garcia Granados auttoi siten huomattavalla tavalla -
Guatemalan tasavallan ja Israelin valtion yhteyden syntymisessä, -
kun muistetaan, että hänen toimestaan -
Guatemala antoi toisen äänen kansakunnan syntymiselle.
Ei vain sitä, vaan suurlähettiläs Garcia Granados oli erittäin aktiivinen -
ja lobbasi onnistuneesti muita kollegoitaan YK:ssa tekemään samoin.
Guatemalan ulkoministeriön diplomaattinen akatemia nimettiin -
hänen nimensä mukaisesti postuumina kunnianosoituksena -
tälle arvokkaalle guatemalalaiselle diplomaatille, -
jota nykyinen ulkoministerimme Mario Bukaro on kutsunut -
1900-luvun sankariksi.
Bukaro oli aiemmin suurlähettiläämme Israelissa.
Suurlähettiläs Garcia Granadoksen miniä -
Stella Rieger de García Granados oli ensimmäinen pomoni, -
kun aloitin urani nuorena diplomaattina 26 vuotta sitten Varsovassa.
Hän oli aiemmin toiminut suurlähettiläänä Israelissa.
Tässä mielenkiintoisia faktoja, jotka korostavat tätä erityistä suhdetta.
Vuonna 2018 Guatemala oli ensim- mäinen Latinalaisen Amerikan maa, -
joka palautti suurlähetystönsä Jerusalemiin.
Siitä tuli kuluneeksi neljä vuota 16. toukokuuta tänä vuonna.
Guatemala on myös ainoa maa maailmassa, jolla on lain mukaan -
vuodesta 2018 lähtien Guatemalan ja Israelin kansallinen ystävyyspäivä, -
ja jossa on parlamentaarinen Guatemala-Israel -ystävyysryhmä, -
johon kuuluu yli puolet kongressimme jäsenistä.
Kongressimme hyväksyi asetuksen 12-2018, josta tuli laki -
ja joka tunnetaan kansallisena ystävyyspäivänä -
Guatemalan tasavallan ja Israelin valtion välillä.
Päivä juhlistaa Israelin kansan ja Guatemalan kansan -
ystävällisten suhteiden solmimista 14. toukokuuta.
Israelin Knessetissä on tietysti myös Guatemala-Israel -ystävyysryhmä.
Ensi vuonna tulee kuluneeksi 75 vuotta Israelin ja Guatemalan -
välisten diplomaattisten suhteiden perustamisesta.
Eikä ole sattumaa, -
että myös Israelin valtio juhlii perustamisensa 75 vuotta.
Israel oli ensimmäinen maa, joka lahjoitti Guatemalalle koronarokotteita,
joilla terveydenhuollon henkilökunnan rokottaminen alkoi -
hyvin symbolisena lahjoituksena ja tukena.
Israelin kehitysyhteistyövirasto jatkoi Guatemalan tukemista -
virtuaalikoulutuksella covid-terveyskriisistä huolimatta.
Israelin tuki maatalous- ja kasteluhankkeissa jatkuu.
Guatemalaan saapui kahdeksi vuodeksi israelilainen asiantuntija, -
ainoa, joka edustaa Israelia Keski-Amerikassa.
Hän tarjoaa neuvoja ja koulutusta -
yhteistyössä maatalousministeriömme kanssa -
Israelin Mashav-kehitysyhteistyö- viraston arvokkaalla tuella.
Myös Guatemalan ja Israelin väliset kauppasuhteet ovat erittäin hyvät.
Israelilaisten liikemiesten mielenkiinto Guatemalaa kohtaan on kasvussa.
Panostamme investointeihin sekä kaupan ja matkailun kasvuun.
Kahdenvälinen kauppa- ja matkailuorganisaatio Isracam -
perustettiin hiljattain Guatemalassa. Meillä on myös voimassa sopimus -
vastavuoroisesta investointien edistämisestä ja suojaamisesta, -
jonka tavoitteena on tehostaa taloudellista yhteistyötä -
ja luoda suotuisat olosuhteet investoinneille kummassakin maassa -
ja kannustaa yksittäistä yrittäjyyttä molemmissa valtioissa.
Äskettäin allekirjoitettiin Israelin ja Guatemalan vapaakauppasopimus, -
jonka tavoitteena on yhä vahvistaa taloudellisia suhteitamme, -
parantaa molempien maiden yritysten kilpailukykyä, -
edistää talouskehitystä, alentaa tulleja sekä poistaa vientikaupan esteitä.
Koska olen ollut ministeriöni kahdenvälisten suhteiden pääjohtaja, -
voin todistaa, että Guatemalassa on kolme hyvin erityistä ystävyyssuhdetta.
Ne ovat tietysti Yhdysvallat, Israel ja Taiwan.
Näitä kolmea suhdetta hoidamme äärimmäisellä huolella.
Pääjohtajana sain kunnian suunnitella ja olla mukana -
presidentin ja hänen valtuuskuntansa virallisella vierailulla Israelissa.
Tapasimme korkeimman tason israelilaisia virkamiehiä -
ja lounas pääministerin kanssa oli herkullinen.
Sain itse nähdä tuon valtion kauneuden ja teknologiset ihmeet.
Suurlähettiläät, arvoisat parlamentin jäsenet, -
hyvät naiset ja herrat, hyvät ystävät.
Kiitän teitä suuresti huomiosta, jota olette osoittaneet minulle tänään.
Kiitos, suurlähettiläs de La Roche.
Seuraava puhuja on Suomi-Israel Yhdistysten Liiton puheenjohtaja, -
kirjailija, joka on kirjoittanut kirjan Israelin ihme ja presidentti Truman.
Risto Huvila, nyt on teidän vuoronne.
Arvoisat suurlähettiläät, hyvät naiset ja herrat, hyvät Israelin ystävät.
Minulle on kunnia puhua täällä tänään -
ja kertoa vuosikymmenen kestäneestä tutkimuksestani -
liittyen Yhdysvaltojen 33. presidenttiin Harry S. Trumaniin.
Suuri osa löydöistäni on dokumentoitu kirjaani -
Israelin ihme ja presidentti Truman, joka julkaistiin vuonna 2018.
Yritän tehdä yhteenvedon presidentti Trumanin tärkeimmistä tapahtumista -
ja toimista liittyen poliittiseen prosessiin, -
joka edelsi YK:n päätöslauselmaa 181 päivälleen tasan 75 vuotta sitten.
Haluan esitellä teille maailman senhetkisen poliittisen tilanteen -
ja myös tilanteen, ennen kuin tulimme tämän tapahtuman hetkeen YK:ssa.
Voitte nähdä, -
että vihreä on myönteinen suhtautuminen juutalaisiin, -
ja punainen on negatiivinen ja -
kuten ymmärrämme, että musta on todella -
vihamielinen ja tappava, -
joten se oli tilanne, -
miten sionismi kehittyi suurin piirtein 1850-luvulta lähtien.
Ja kun tulemme vuoteen 1945, -
joka oli toisen maailmansodan loppu, -
voimme nähdä, että johtajuudessa tapahtui joitain muutoksia -
Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja tietysti Saksassa.
Ja mitä voimme nähdä?
Kun presidentti Roosevelt onnistui johtamaan sotaa, -
niin pohjimmiltaan hän ei kiinnittänyt niin paljon huomiota -
juutalaisten pelastamiseen.
Hänen ajatuksensa juutalaisten pelastamisesta -
oli pelastaminen voiton kautta, -
joten ensin piti voittaa sota ja sitten juutalaiset pelastuisivat.
Valitettavasti se strategia ei toiminut.
Yhtäkkiä -
olikin Valkoiseen taloon tulossa uusi mies, -
jota tuskin kukaan tunsi.
Hän oli Harry S. Truman, -
joka aloitti paikallispoliitikkona Kansas Cityssä, Missourissa -
ja uransa eri vaiheiden kautta hän päätyi Valkoiseen taloon, -
mutta reitti sinne ei ollut kovin helppo.
Kun tutkin Harry Trumanin papereita, -
löysin erittäin mielenkiintoisen päiväkirjan.
Hän kirjoitti siihen joka kesäkuun 28. päivä alkaen vuonna 1920.
Näet täältä hänen elämänsä eri tilanteita.
Vuonna 1920 hän oli palannut ensimmäisestä maailmansodasta, -
ja hänellä oli onnellinen vuosi.
Seuraava vuosi meni vielä erittäin hyvin.
Ja sitten hän oli rahaton ja asiat menivät huonosti.
Hän teki konkurssin miestenvaatekauppansa kanssa, -
joku tuli hänen luokseen ja sanoi: -
”Kun olet epäonnistunut liiketoiminnassa, -
miksi et kokeilisi politiikkaa." Ja niin hän teki.
Ja siitä eteenpäin hän sai paikallispolitiikassa uusia tehtäviä.
Sitten, itse asiassa Roosevelt nimesi hänet -
Missourin osavaltion työllisyydestä vastaavaksi johtajaksi vuonna 1933.
Ja jo seuraavana vuonna hän pyrki senaattiin.
Tämä oli Harry Trumanin nousu -
politiikan kansalliselle tasolle Yhdysvalloissa.
Roosevelt ja Harry Truman kuvattiin yhdessä vain muutaman kerran.
Harry Truman asettui ehdolle varapresidentiksi -
ja hän voitti esivaalit ja -
Roosevelt oli ehdolla jo neljännelle kaudelleen, -
ja he aloittivat toimikautensa 20. tammikuuta 1945.
Vain 82 päivän kuluttua Roosevelt kuolee yhtäkkiä -
ja Harry Truman, joka ei koskaan ajatellut haluavansa presidentiksi, -
löytää itsensä Valkoisesta talosta.
Se oli shokki, ei vain amerikkalaisille vaan myös Harry Trumanille, -
koska hän ei todellakaan halunnut tulla presidentiksi.
Ei ehkä hauskaa, mutta vähän outoa oli se, -
kun hän oli varapresidenttinä näiden 82 päivän aikana, -
Harry Truman ja presidentti Roosevelt tapasivat vain kahdesti -
virallisissa asioissa.
Harry Truman oli kaiken ulkopuolella -
liittyen Valkoiseen taloon ja Yhdysvaltain hallintoon.
Kun Harry Truman löysi itsensä presidentin toimistosta, -
siellä oli kasa papereita, muistioita, kirjeenvaihtoa ja raportteja, -
ja hän oli kuolla tuon materiaalin alle.
Mutta niinpä hän löytää Rooseveltin perinnön -
liittyen Israeliin, mikä vähän häiritsee häntä.
Hän ymmärsi, että Roosevelt ja ulkoministeriö -
olivat antaneet sitoumuksia ja lupauksia erityisesti Saudi-Arabialle, -
varmistaakseen öljyn saatavuuden, -
mikä oli ollut kriittinen tekijä toisessa maailmansodassa.
Harry Truman myös ymmärtää, että Roosevelt oli antanut -
hyvin ristiriitaisia lupauksia niin juutalaisille kuin arabeillekin, -
ja myös Saudi-Arabian kuninkaalle liittyen Palestiinan tulevaisuuteen.
Ja presidentti Trumanille selvisi, -
että hänen edeltäjänsä oli jo kaksi vuotta aiemmin, -
vuonna 1943 Bermudalla, -
sopinut Britannian pääministerin Churchillin kanssa -
juutalaisten Palestiinaan suuntautuvan maahanmuuton rajoittamisesta.
Kun Harry Truman saa tietää näistä asioista, -
hän löytää myös presidentti Rooseveltin kirjeen -
kuningas Saudille 5. huhtikuuta 1945, -
vain viikkoa ennen presidentti Rooseveltin kuolemaa.
Presidentti Rooseveltin lupaus oli seuraava: -
”Teidän Majesteettinne muistanee, että olen aiemmissa yhteyksissä -
ilmoittanut teille Yhdysvaltain hallituksen kannan Palestiinasta -
ja tehnyt selväksi tahtomme, -
ettei mitään päätöstä tehdä kyseisen maan perustilanteesta -
ilman arabien ja juutalaisten kanssa käytäviä konsultaatioita."
"En ryhdy tämän hallituksen toimeenpanevana johtajana -
mihinkään sellaisiin toimiin, jotka saattaisivat osoittautua -
vihamielisiksi arabeja kohtaan.”
Joten lupaus keskustella asioista sekä arabien että juutalaisten kanssa -
saattoi kuulostaa tasapainoiselta, -
mutta tietysti kaikki hallituksessa sen tiesivät, -
ettei se ollut tasapainoinen.
Saudien kanta liittyen juutalaisiin oli tuolloin seuraava, -
ja lainaan kuningas Ibn Saudia: -
"Jos Amerikka valitsee asettua juutalaisten puolelle, -
jotka on kirottu Koraanissa muslimien vihollisiksi maailman loppuun asti, -
se osoittaa meille, että Amerikka on kieltänyt ystävyytensä kanssamme."
Hyvin selkeästi.
Truman kirjoittaa takaisin: -
“En ymmärrä, miksi Majesteettinne näyttää ajattelevan, -
että tämä lausunto olisi ristiriidassa -
tämän hallituksen aiempien lupausten tai lausuntojen kanssa.”
Siihen hetkeen mennessä Truman oli monta kertaa -
äänekkäästi ja julkisesti sanonut:
"Meidän on avattava Palestiina -
kuolemanleireiltä tuleville juutalaispakolaisille.”
Ja kuningas Saudin reaktio oli tähän viestiin.
Ja Truman jatkaa: "En usko, että kehotukseni päästää -
huomattava määrä kotiseudultaan ajettuja juutalaisia Palestiinaan -
tai lausuntoni Palestiinan ongelman ratkaisemisesta, -
missään mielessä edustaa arabikansalle vihamielistä toimintaa."
Tilanne oli erittäin jännittynyt niinä vuosina -
ja tietysti myös sen jälkeen.
Truman sai raportin -
Euroopan vapautetuista leireistä elokuussa 1945, -
ja hän lukee seuraavaa: -
”Nykytilanteessa me näytämme kohtelevan juutalaisia -
kuten natsit kohtelivat heitä, paitsi, että me emme tuhoa heitä.
Heitä on suuret määrät keskitysleireillä -
sotilaittemme vartioimana SS-joukkojen sijaan.
Joutuu ihmettelemään, eikö Saksan kansa tämän nähdessään oleta, -
että noudatamme, tai ainakin suvaitsemme, natsien politiikkaa.”
Tuolloin noin 300 000 juutalaista selvisi holokaustista.
Tämä herra Harrison -
haastatteli tuhansia ja tuhansia onnettomia juutalaisia -
ja tässä on raportti heille esitettyihin kysymyksiin: -
”Mitä tulee mahdollisiin uudelleensijoittamispaikkoihin niille, -
jotka ovat valtiottomia tai eivät halua palata koteihinsa, -
Palestiina on ehdottomasti ja ennen kaikkea ensimmäinen valinta.
Monilla on siellä sukulaisia, mutta toiset, -
jotka ovat kokeneet suvaitsematto- muutta ja vainoa kotimaissaan vuosia,
kokevat, että vain Palestiinassa heidät toivotetaan tervetulleiksi -
ja he löytävät rauhan ja hiljaisuuden -
sekä mahdollisuuden elää ja työskennellä.”
Yksi Trumanin haasteista oli ulkoministeriö.
Ja itse asiassa hän palkkasi kuuluisan kenraalin George Marshallin -
ulkoministerikseen, -
tietämättä hänen kantaansa Palestiinaan ja juutalaiskysymykseen.
Truman löysi Marshallista vastustajansa Valkoisessa talossa, -
mikä todella loi melko mielenkiintoisia tilanteita, -
mistä puhun hetken kuluttua.
Kuten muistanette ensimmäisestä kaaviosta, -
Isossa-Britanniassa tapahtui vallanvaihto vuonna 1945, -
lähes samanaikaisesti, kun Trumanista tuli presidentti.
Pääministeri Churchill menetti virkansa -
ja uusi pääministeri Clement Atlee tuli hänen tilalleen.
Monet oppineet tutkijat sanovat, -
että hän oli antisemiitti.
Hän sulki Palestiinan ovet -
ja määräsi joukkonsa ampumaan juutalaisia, -
jotka olivat saapumassa Palestiinan rannoille.
Truman halusi avata portit, koska hän näki ja ymmärsi, -
että kaikki eloonjääneet halusivat päästä sinne.
Melkein jokainen heistä.
Iso-Britannian hallitus joutui kriisiin vuoden 1947 alussa, -
eivätkä pystyneet ylläpitämään rauhaa Palestiinassa -
ja heittivät Palestiinan tulevaisuuden Yhdistyneille kansakunnille.
YK otti askeleen luodakseen, kuten olemme jo kuulleet täällä, -
YK:n Palestiinan-erikoiskomitean -
11:sta puolueettomasta maasta.
Näiden maiden piti tehdä tutkimusta ja haastatella ihmisiä Palestiinassa, -
molemmin puolin, juutalaisia ja arabeja.
Juutalaiset olivat innokkaita vastaamaan -
ja kertomaan mielipiteensä, mutta arabit kieltäytyivät.
Sitten komitea luovutti raporttinsa YK:lle.
Kun Truman sai raportin, -
joka annettiin YK:lle syyskuussa 1947, -
Truman ymmärsi, että hänen elinikäinen visionsa Israelista -
ja juutalaisesta kansasta oli toteutumassa.
Harry Truman oli saanut tämän vision jo nuoruudessaan.
Hän kertoo muistelmissaan, ja lainaan sitä melko paljon kirjassani, -
että 12 vuoden ikään mennessä hän oli lukenut Raamatun kahdesti.
Hän oli erittäin innoissaan lopunajan profetioista, -
joiden mukaan juutalaiset palaisivat muinaiseen kotimaahansa -
aikojen lopulla. Truman ymmärsi, että tuo hetki on hänen käsissään.
Hän alkaa työskennellä tämän tavoitteen eteen.
Ongelma oli, että koko ulkoministeriö, mukaan lukien ulkoministeri, -
vastusti häntä.
He halusivat olla hyvissä väleissä Saudi-Arabian ja öljyn kanssa, -
mutta Truman halusi tehdä toisin -
ja työskenteli kovasti saadakseen tämän tapahtumaan.
Näytän teille tämän kartan jakosuunnitelmasta.
Voitte nähdä juutalaisvaltion vihreänä tai sinisenä -
ja arabivaltion oranssina, -
ja keskellä arabivaltiota on Jerusalemin kaupunki, -
kansainvälisesti hallinnoitu kaupunki, kuten sen piti olla, corpus separatum.
Juutalaiset hyväksyivät ehdotuksen, arabit eivät.
Mutta kun tultiin tähän päivään 75 vuotta sitten, -
nämä olivat maat, jotka äänestivät jakopäätöksen puolesta, -
ja tuon punaisen laatikon sisällä voitte nähdä maat, -
jotka olivat juutalaisvaltion perustamista vastaan.
Kun olen tutkinut ja katsellut näitä maita, -
olen kysynyt itseltäni, miten näillä mailla menee nykyään, -
ja voit vastata samaan kysymykseen.
Afganistan, Intia, Iran, Irak, Libanon, Pakistan, Saudi-Arabia, -
Syyria, Jemen, Kreikka, Turkki, Egypti ja Kuuba.
Luulen, että he kaikki olivat historian väärällä puolella.
Lopuksi -
yksi presidentti Trumanin lähimmistä neuvonantajista, -
Valkoisen talon lakimies Clark Clifford kirjoitti muistelmissaan:
”Muinaisen historian ja Raamatun lukeminen saivat hänet -
kannattamaan ideaa juutalaisten kotimaasta Palestiinaan, -
myös silloin, kun jotkut ehdottivat heidän lähettämistään Brasiliaan.
Sionistien ei tarvinnut vakuuttaa häntä.
Hänen täytyi työskennellä kovasti välttääkseen mielikuvaa, -
että hän antaisi periksi sionistien paineen alla.
Muistan hänen puhuneen kodittomien pakolaisten ongelmista seuraavasti: -
Jokaisella, joka on ajettu pois maastaan, on paikka, jonne palata, -
mutta juutalaisilla ei ole paikkaa, mihin mennä."
Ensimmäinen Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri sanoi:
”Mielestäni voimme turvallisesti sanoa, -
että ilman Harry Trumania Israelia ei olisi tänään.”
Kiitos.
Arvoisat suurlähettiläät, hyvät ystävät. Haluan kiittää suurlähettiläitä -
loistavista ja mielenkiintoisista puheista, kuten myös herra Huvilaa, -
ja olemme kiitollisia myös Suomi-Israel Yhdistysten Liitolle -
yhteistyöstä tämän tapahtuman järjestämisessä ja isännöinnissä.
75 vuotta tämän historiallisen tapahtuman jälkeen, -
meillä on YK:ssa todella hyvä syy muistella sitä.
Suomella on ollut pitkäaikainen ystävyys Israelin kanssa.
Meillä on ollut diplomaattiset suhteet nyt yli 72 vuotta -
ja tämä kuulostaa hyvältä.
Haluaisin lainata Golda Meirin sanoja.
Hänhän sanoi monia asioita, yleensä hyviä asioita, -
mutta tämä on erittäin tärkeä viesti vielä tänäänkin:
”Kun rauha tulee, pystymme ehkä aikanaan -
antamaan anteeksi arabeille poikiemme tappamisen, -
mutta meidän on vaikea antaa heille anteeksi, -
että he pakottivat meidät tappamaan heidän poikiaan.
Rauha tulee, -
kun arabit rakastavat lapsiaan enemmän kuin vihaavat meitä."