Nepal är ett av världens vackraste länder.
Beläget bokstavligen på världens tak och har det länge varit -
en magnet för pilgrimer, äventyrare, forskare, bergsbestigare -
vandrare, fotografer och turister från hela världen -
som välkomnas av en förnäm och gästvänlig befolkning.
Många besökare kommer ofta åter. Nepaleser är flitiga, pålitliga och -
arbetsamma. Vissa är världsberömda som bergsguider kallade sherpor -
som assisterat otaliga bergsklättrare att bestiga bland annat Mount Everest.
Gurkhas - Nepals berömda vakter är kända för sina militära färdigheter -
sitt mod och sin lojalitet och tjänar som säkerhetsvakter i hela världen.
Helt enkelt är folket en av Nepals största tillgångar och exporter -
men det finns bekymmer i paradiset.
I jakten på ekonomisk lättnad för sina familjer till följd av -
den växande ekonomin arbetar mer än sex miljoner -
var sjätte nepales utomlands och skickar hem pengar.
Detta är oftast till stor hjälp för föräldrar och syskon -
men baksidan av denna nödvändighet är att kriminella inslag -
i Indien, själva Nepal och Mellanöstern utnyttjar outbildade -
flickor och unga män som luras av erbjudanden om -
välbetalda utlandsjobb eller blir kidnappade.
Dessa jungfruliga flickor och unga män blir till statistik -
i den världsomfattande människo- och sexhandeln -
värd 200 miljarder dollar om året.
Denna brottsliga verksamhet när lustan hos män -
som bara ser kvinnor som egendom eller sexobjekt.
Lägg till sexturismen. Idag jobbar mer än 50 000 nepalesiska flickor -
på "restauranger" i Katmandu som dansare och prostituerade -
ibland bara 10 år gamla. Detta fruktansvärda utnyttjande av barn -
resulterar i omätlig smärta, lidande, sjukdomar och förlorade unga liv -
förlorat hopp som utstötta och slutar i emotionell och ibland fysisk död.
Finns det en lösning till detta allvarliga och utbredda problem?
Vi tror att det finns det. Tillsammans kan vi vara en del av lösningen.
I slutet av programmet ser du olika sätt att hjälpa.
Var och en av oss kan göra skillnad i detta nu!
Jag var 13 år gammal och var tvungen att försörja min familj.
Jag kom till Katmandu för att hitta ett jobb.
Jag började jobba på en "restaurang". Besökarna tog oss på brösten -
och på könsorganen. Jag var rädd att ens gå på toaletten.
Jag tjänade 30 dollar i månaden. Jag hade inga identitetshandlingar -
men jag var tvungen att hitta ett annat jobb och bättre utbildning.
Jag var fångad men så mötte jag Indira som jag kallar "didi" - tant.
Hon gav mig stöd och nu studerar jag sömnad och vill öppna ett skrädderi.
Tack Indira och Change Action Nepal.
- Som 13-åring arbetade jag i byns mattfabrik.
En så kallad vän berättade om var jag kunde tjäna mer pengar.
Jag litade på henne men hon lurade och fångade mig.
Hon sålde mig till en bordell i Mumbai i Indien.
Jag ville fortfarande hjälpa min fattiga mor och mina sex syskon i Nepal.
Efter två år och dåligt med pengar arresterades jag av indisk polis och -
satt fängslad i 6 månader med mer sexuellt utnyttjande och tortyr.
När jag slutligen kom hem till min by blev jag utstött -
och min familj avvisade mig som en såld flicka med HIV.
Denna förkastelse varade i 20 år.
Men den senaste jordbävningen som dödade många i min by -
inklusive familjemedlemmar medförde något gott för mig.
Indira och jag samarbetade för att hämta förnödenheter till vår by -
så som mat och läkemedel. Nu tas jag emot av byn och min familj.
Tack Indira och Change Action Nepal!
- Jag blev led till Indira. Jag drogs till henne tack vare hennes mod -
hennes förmåga att tala tydligt och koncist och att tala sanning -
i landets hopplösa situation. Jag älskar Indira för det arbete -
hon gjort för att fostra och älska dem som behandlats så illa.
Vi har kommit som familj för att hjälpa Indira -
för att bringa liv och förändring och att göra skillnad.
C.A.N Du kan göra skillnad.
En film av Jay Rawling
Presenterad av CHANGE ACTION NEPAL
Tillsammans med Still Small Voice och Jerusalem Vistas/Israel Vision
- Denna desperata och sjuka kvinna representerar hundratusentals -
nepalesiska flickor som henne. Hon kidnappades och såldes -
av sin by som 12-åring. Hon blöder än idag från skadorna hon fick -
under år av upprepad våldtäkt, fysiska kränkningar och misshandel.
Jag var 12 år gammal och hade inte fått min första mens när en bekant -
från byn och hennes bror lurade mig och sålde mig för 500 dollar.
Jag fördes till Indien där jag såldes igen som barnbrud.
Trots att jag var för ung så våldtog han mig flera gånger.
Till följd av det fick jag skador i könsdelarna och vaginala blödningar.
Men jag stannade kvar. När jag hade fött två barn åt honom började -
han slå mig dag ut och dag in. Han misshandlade också barnen.
Han lät oss svälta. Efter 8 år stod jag inte ut och flydde med mina barn.
En äldre människa hjälpte mig tillbaka till min by i Nepal.
Väl hemma avvisades jag av min familj. Mina bröder -
misshandlade mig verbalt, kallade mig ett luder vars liv var bortkastat.
Jag lämnade byn och tog mig med mina barn till Katmandu.
Där sålde jag sex på en "restaurang" för att försörja familjen.
Under de första 2 månaderna sade ägaren att jag var ful -
och inte visste hur man flörtade med kunderna.
Jag var blyg och rädd och höll mig ibland utanför restaurangen.
Då fick jag inte min lön på 25 dollar i månaden.
För gammal för att vara sexarbetare -
kämpar hon med att se till barnens utbildning.
Hon jobbar som hushållerska. Men hennes hälsa förhindrar det.
Min familj skulle kunna hjälpa mig men det gör de inte. Jag är ensam.
- Trots att hon övergivits av familjen -
vill hon se till att detta inte ska hända hennes döttrar.
Jag har blivit våldtagen många gången. En gång av tre män.
Ingen förklarade mina rättigheter för mig, jag kom ju bara från en by.
Jag vill inte att mina döttrar ska genomlida samma öde.
Jag kan inte läsa så jag skickar dem till skolan men de -
vill åka utomlands för att arbeta och hjälpa oss ur fattigdomen.
Jag har hjälpt andra kvinnor i samma situation.
En nära vän med en två år gammal dotter berättade att -
efter att hon var färdig med en kund började kunden antasta hennes dotter.
Vi fick sedan träffa en ung mamma med en liknande historia.
Hennes make åkte till Mellanöstern för att skaffa jobb men hans -
månadslön på 180 dollar för det hårda arbetet i Mellanösterns hetta -
räckte inte till för att försörja honom, hans fru och lilla dotter i Katmandu.
Hans fru var tvungen att söka arbete.
- Ibland när maken är utomlands och hustrun i byn -
räcker inte pengarna maken skickar till barnens skolböcker.
De måste ta sig till Katmandu för att söka jobb.
Hittar de inga jobb får de ta "dåliga jobb".
När de väl har kommit in är det svårt att ta sig ur.
De tjänar ju pengar.
Detta hände denna unga mamma och fick förödande konsekvenser.
- På jobbet fick hon ett samtal från sin barnvakt om att komma hem genast.
Hon sa att dottern som var 4 år var mycket kall.
När hon kom hem upptäckte hon att barnvaktens make -
som var en betrodd granne hade våldtagit dottern.
När polisen kom hittade de barnet i en pöl av blod.
Hon fördes genast till sjukhus där läkarna opererade akut för -
att rädda hennes liv och reparera de omfattande skadorna.
Läkarna säger att hon nog aldrig kommer få barn till följd av skadorna.
Indira tog med oss för att trösta denna unga mamma och hennes lilla flicka.
- När jag omfamnade henne slappande hon av.
Jag frågade henne vilken hennes största rädsla var.
Hon grät och sa att hon var orolig för sin dotters framtid.
Vad kommer att hända med henne? Är hennes skada permanent?
Efter våldtäkten verkar hon ibland nästan vara död.
Svaret förvånade mig och jag frågade min tolk -
om hon verkligen sagt att det var som att hennes dotter var död.
Indira sa att det var precis det hon hade sagt.
Då visste jag att jag kunde berätta min historia.
Som bebis och senare som 4-åring utsattes jag för sexuella övergrepp -
i mitt hem i min familj. Jag var som ett dött barn -
och en död vuxen under nästan 40 år. Efter ett liv av smärta, överskylning -
tystnad och vånda fann jag lyckligtvis för första gången i livet en lättnad.
Jag hade levt i tårar men jag mötte en fantastisk kvinna som lärde mig -
att gå tillbaka till mitt trauma, rätt in i buren där allt började.
Hon bad mig att kliva ut genom att möta mina demoner, mina förövare -
mina rädslor, smärtan och rädslan för övergreppen och våldtäkterna.
Jag lärde mig att återta min vilja från förövarna.
Därefter förändrades jag långsamt. Jag fortsatte tala varsamt till denna -
dyrbara unga nepalesiska mamma om att det fanns hopp för hennes barns -
framtid. Indira och jag kunde visa hur hon kunde hjälpa sitt barn.
Det viktigaste för hennes lilla flicka var att veta -
att mamma alltid skulle finnas där för henne.
Ett av de starkaste banden finns mellan mor och barn -
i synnerhet när fadern är borta. Kärleken och tilliten är helande.
Jag delade några idéer för att hjälpa hennes dotter.
Jag berättade om min underbara mor vars kärlek jag känt hela livet.
Mormödrar och mostrar är också viktiga, likaså pålitliga män.
Jag såg hoppet växa i hennes ögon men hon upprepade sin oro -
om att dottern aldrig skulle få barn, vilket läkarna hade sagt.
Jag sa att jag kände hennes oro då jag som ung singelkvinna -
fått höra samma sak från läkare. "Du kommer aldrig få barn."
Idag har jag fyra söner och alla jobbar de för att berätta -
hennes historia. Jag sa: Ge din dotter en så normal uppväxt -
som möjligt och berätta för henne att du gjort allt för att skydda henne -
och att hon är en fin flicka som du älskar. Säg henne det varje dag.
- Det är ett privilegium att få arbeta med min mor.
Jag hjälper henne med webbdesign och media.
Det har varit både inspirerande och smärtsamt att komma till Nepal.
Vi har fått höra rörande berättelser om människohandel och sexslavar.
Resan har öppnat våra ögon för något större.
- Nepal försöker arbeta för att beskydda sina barn -
i enlighet med FN:s barnkonvention.
Människohandeln med pojkar och flickor är ett allvarligt problem.
Det är också ett allvarligt brott mot barnens rättigheter.
Nepal är ju också en dela av bankonventionen.
I Nepal finns det jättemånga flickor som har blivit våldtagna -
av antingen sin far, en bror eller farbror.
På grund av kulturen, hinduismen och buddismen -
vill man inte ta upp det och blir aldrig hel.
Man döljer det hela tiden -
och för att dölja det blir kvinnorna åter offer.
Hur kan vi förändra kulturen?
- Det finns många saker att säga. Hur ska jag kunna göra skillnad?
Mitt första möte med den levande Guden var när jag var 4 år.
Nästa stora upplevelse var i Katmandu 1968 vid Jak och Jeti-hotellet.
Vi satt kring eldstaden vid baren och man bad att jag -
skulle få mottaga kraften av den Helige Ande i mitt liv.
Jag hade den Helige Ande i mitt liv sedan Jesus kom in i mitt liv -
då jag fick frälsning för min kropp, mitt sinne och min själ.
Men Guds kraft tog plats i mig när jag blev andedöpt.
Meridel fick veta att Indira kommer från en dalitfamilj från västra Nepal.
(Dalit - oberörbar)
Hon har övervunnit många hinder för att få sin examen i statsvetenskap.
Jag föddes i en familj där mina föräldrar inte kunde läsa eller skriva.
Vi är oberörbara. Min pappa är skräddare. Att vara oberörbar -
innebär att man inte får röra vattnet från offentliga kranar.
Man får inte gå in i andras hus -
eller delta i offentliga ceremonier.
De får inte ens gå in i templen -
trots att de hör till hinduismen.
Vid universitetet fick hon en bibel. Som hindu reagerade hon negativt.
Jag läste Johannesevangeliet. Gud säger: -
Jag är vägen, ljuset och livet.
Jag tänkte: Om Han nu är vägen -
vilken är då vägen för de privilegierade i Nepal och Sydasien?
Om han nu är ljuset, vad är då ljuset?
Livet för de utblottade, de fattiga och minoriteterna ligger i mörker.
Jag kände att jag inte behövde läsa den där boken -
så jag hällde fotogen på den och brände upp den.
Senare reagerade Indira annorlunda.
Är man kristen i ett hinduiskt land är det svårt att handskas med polis -
advokater och statstjänstemän när det kommer till människohandel.
Majoriteten av sekulära organisationer sysslar inte med välgörenhet.
De arbetar ofta representativt men de ger inte offren något stöd.
Så jag försöker göra det lättare -
att medla med staten och hjälpa offren.
När Indira var 15 år fick hennes mor livshotande cancer.
För behandlingen åkte hon med sin mor till ett sjukhus i Mumbai.
Cancerkliniken låg mitt i ett bordellkvarter.
Medan hennes mor sov besökte hon av nyfikenhet en närliggande bordell.
Då hon var kort och inte fullvuxen, iklädd T-shirt och jeans -
togs hon för en ung man. När man frågade vad hon ville ha för flicka -
bad hon en en liten nepalesisk. Hon följde med flickan -
och frågade hur länge hon varit där och vad hennes by hette.
Efter svaren hon fick brann en eld i Indira. Hon ville förändra framtiden -
för fattiga, sålda nepalesiska flickor som utnyttjas och lider.
Människohandel är ett allvarligt problem i Nepal som sker i -
otäck utsträckning och är ett allvarligt brott mot mänskliga rättigheter.
Det går mot kvinnans värdighet. Det borde världen veta.
Barnen borde vara i skolan och inte på bordeller.
Skolan och hemmet är platsen för dessa flickor och pojkar.
Det är ett brott mot mänskligheten att sälja minderåriga pojkar och flickor.
Det är en allvarlig fråga och igen, det är ett brott mot mänskligheten.
Nationen kan inte stärkas utan att styrka kvinnorna.
Kreativiteten går förlorad.
Fattigdomen är Nepals största problem i frågan om människohandel.
Det är huvudorsaken till att flickor blir sålda.
Man sänder eller säljer sina döttrar till andra länder.
Därför är en stor del i arbetet för att rädda flickorna att ge dem anställning.
Man räddar dem från att bli sålda. Jag anser att det behövs lösningar -
för att utbilda flickor och ge dem möjligheter så att människohandeln -
aldrig blir ett bekymmer för dem så att de aldrig blir sålda.
Barn som stannar i skolan lider 80 % mindre risk att bli sålda.
Det finns många byar i Nepal där det inte finns flickor äldre än 10 år.
Globalt är medelåldern för flickor och pojkar som blivit offer -
för människohandeln 13 - 14 år. Det gäller alla länder i världen.
Så fort en flicka når tonåren blir hon såld.
Globalt misshandlas flickor som säljs fysiskt och psykiskt.
I länder som Nepal där vi befinner oss just nu kallas det skuldslavar.
Man ger föräldrarna pengar som de måste betala tillbaka.
Lånet är ett förskott på arbetet men ofta tror de att de kommer -
få utbildning inom kosmetika eller ska arbeta som hushållerska -
och när de inser att de har blivit sålda till en bordell -
så har de inte sitt pass, de talar inte språket då handeln -
ofta sker mellan länder. De kan inte fly och om de kunde kan de inte -
kommunicera, de har inga rättsliga dokument och är ofta mycket unga.
Huvudområdet i Nepal är Thamel där alla turister handlar -
och det finns "restauranger" där man äter middag och sedan -
väljer man ett nummer som representerar en flicka.
Det är bara att välja vem man vill ha till efterrätt.
Så går det till här. Det är samma sak i Pokhara med många "restauranger".
Globalt är detta en destination för sexturism.
Också Thailand är känt för sexturism.
Mellan 45 000 och 50 000 unga flickor arbetar i Katmandus "restauranger" -
massagecenter, dansbarer och öppna restauranger.
De tror att de ska få ett välbetalt arbete i Katmandu -
men när de kommer dit finns där inga arbetsmöjligheter.
Det lättaste jobbet att få är i underhållningsbranschen.
Det är lätt för ägarna att dra till sig flickor.
När de väl kommer till området får de dessa arbeten med låg lön -
15 - 25 dollar i månaden. - Ger man dem uppehälle?
- Nej det gör man inte.
Däremot får man mat medan man arbetar -
fast det är ingen bra mat ägarna förser dem med.
Kunderna måste betala för det vilket innebär -
att flickorna måste göra kunden nöjd -
annars får de ingen mat eller lön.
Först arbetar de som servitriser medan man lär dem att dansa.
De blir dansare.
- Och så klär man upp dem i fina kläder.
- Ja, ibland ger ägarna dem klänningar -
men flickorna måste som oftast själva köpa kläderna.
- Hur är det med aids? - Omkring 67 % är minderåriga...
- 67 %!? - Ja, i åldrarna mellan 11 och 14.
- Hur var det då med aids? - En av forskningsrapporterna -
uppger att det finns 1 500 sexarbetare i Thamel -
och utav dem har 700 HIV.
- Ofattbart! - Ja.
- Ursäkta, man vad händer om en av dessa minderåriga blir arresterad?
- I de flesta fall när flickor arresteras -
bryr sig polisen inte om aids. Man bryr sig inte.
Som du vet måste man betala för att komma ut ur fängelset.
I de flesta fall har polisen bra kontakt med ägarna -
så polisen ringer ägarna som kommer till polisstationen -
och hämtar ut flickorna som igen blir till offer för ägarna.
- Ägaren är dessutom hallick? - Ja.
- Hur mycket betalar de för att få ut flickorna?
- Det handlar om mellan 100 och 300 dollar.
- 100 och 300 dollar...
En gång när vi körde hem från restaurangen stoppades vi av polis.
Han tog oss till stationen och kallade oss slynor och horor.
Han tog våra mobiltelefoner, smycken och sjalar -
och klagade över att vi var prostitu- erade. Vi kunde inte försvara oss.
Dagen därpå löste restaurangägaren ut oss men de åtalade vår manliga -
chaufför och kollega som fängslades i 24 dagar och fick böta 150 dollar.
Ägaren betalade inte för honom så vi gick ihop och betalade själva.
- Jag talar för dem som inte har en röst.
Det finns regler gällande rekrytering av hushållsarbetare i Nepal -
som utnyttjas av mänskosmugglare och det är därför människohandeln i -
Nepal har ökat med 61 % enligt den nationella människorättskommission.
Hushållsarbetare från Nepal har funnits i Mellanöstern sedan 2010 -
då rätten till rörelsefrihet introducerades. Kvinnor kan resa -
fritt utan tillstånd från föräldrar eller någon annan familjemedlem.
Denna process har missbrukats av människosmugglare för transport -
av oskyldiga kvinnor från byar i Nepal till olika länder i Mellanöstern.
När de väl har sålts till Mellanöstern får de lida -
i köparens hem som sexslavar.
Det är inte bara mental och fysisk tortyr -
ibland begår vissa kvinnor självmord.
- En människosmugglare i min by gav mig pengar till mitt medborgarskap.
Jag följde henne till Katmandu, var där i 2 månader och fick alla papper.
Sedan sa hon att jag skulle följa med henne men jag sa nej.
Hon tog papperna och sa att jag inte skulle säga till mina föräldrar.
Jag blev rädd och ville inte följa med. Men efter mycket bråk och löften om -
pengar åkte jag till Indien. Hon hade alla dokument för ett företag i Dubai.
Jag visste inget om mitt visa eller så då jag inte kan läsa.
De kvinnliga migrantarbetarna skickas från Nepal -
mot pengar som de får från länder i Mellanöstern.
Jag tror de betalar omkring 2 000 - 5 000 dollar per person och -
det är därför människosmugglarna blev intresserade av att skicka kvinnor.
Det finns ett nätverk som arbetar i alla byar i Nepal.
Man letar efter desperata, oskyldiga och hjälplösa flickor -
för dem till Katmandu där man förvarar dem och fixar deras pass -
hälsoundersökningar och allt betalas av ombudet. Kvinnan betalar inget.
Sedan tar man dem till Indien och vidare till Mellanöstern.
- Slutligen insåg jag att jag blivit såld till en saudier för 2 000 dollar.
Jag kände inte alls till affären.
Jag började arbeta som hushållerska i Saudiarabien, jag gjorde revolt -
jag kastade äpplen på föräldrarna och skrek åt barnen.
Den värdelösa, desperata, hjälplösa, den frustrerade kvinnan.
Jag kallar dem kvinnorna som lever i helvetet.
Livet i byn är svårt, som att leva i en stekpanna.
Men som migrantarbetare hoppar de rakt in i elden. Det säger jag till dem.
Den saudiske hemägaren ville inte ha en upprorisk flicka -
så han tog mig tillbaka till människosmugglaren.
Det tog med mig till sig. Först var det konstigt, ingen pratade med mig.
De såg på mig med elaka ögon och jag fick inte tala med andra nepaleser.
80 % av de kvinnliga offren blir schizofrena.
När ambassaderna skickar tillbaka kvinnliga migrantarbetare -
till sina länder använder de nattflyg.
Det gör de för att efter klockan 22.00 ser ingen offren när de anländer.
De kommer efter 22.30 eller 23.00 -
och det är därför allmänheten inte vet vad som pågår.
Många migrantarbetare har berättat för mig om en enorm exploatering.
De kan bara tjäna pengar så länge de är produktiva.
När deras produktiva ålder är slut tar maskineriet där hemma slut.
Det finns inget att falla tillbaka på.
Alla dessa unga människor som är över 18 och under 45 och arbetar -
utomlands, när de närmar sig 50 är de för gamla och regeringen har inga -
instanser för att ta hand om dem och länderna där de har arbetat under -
15 - 25 år ger dem ingenting. Man förbrukar deras ungdom, energi -
och produktivitet och dumpar dem sedan som om man slängde sopor.
Detta land blir en enorm soptunna där man dumpar alla dessa arbetare -
utan någon social trygghet eller pensionsplaner att tala om.
Till slut hjälpte en indier mig att komma tillbaka till Nepal.
Jag klagade hos polisen som blev arga för att jag kom med aktivister.
De skickade mig till arbetsmarknadsavdelningen.
Nationella kvinnokommissionen sa att då människosmugglaren -
hade sina papper i ordning och ett visum skulle de inte ge sig på henne.
Nolltolerans måste gälla i det här under alla omständigheter.
Människosmugglare ska inte komma undan.
Det finns ett nätverk mellan politiker, människosmugglare och polis.
Detta nätverk måste stoppas.
Ingen kvinna ska idag behöva säljas för att försörja familj och barn.
Det är alla regeringars ansvar.
Man kan inte köpslå om en migrantarbetares liv för småpotatis.
Detta är inte något som bara pågår i Nepal -
utan det sker i hela världen, framförallt i fattiga länder men också -
i asiatiska länder som Filippinerna, Myanmar, Vietnam och Indonesien.
Alla kvinnliga migrantarbetare har lidit -
men problemet är inte att kvinnorna har haft det svårt -
utan att myndigheterna i dessa länder inte kan fixa systemet.
Utbildning är mycket viktigt och det är därför utbildning för flickor -
ligger i fokus för mitt arbete och för de organisationer jag arbetar med.
Vi försöker ge ut stipendier.
I ett projekt hjälpte man många skolor men flickorna kom ändå inte.
Vi frågade rektorn och flickorna varför de inte kom till skolan.
De sa att det inte fanns toaletter och utan det ville de inte komma.
Så vi började bygga toaletter. Det finns många orsaker -
särskilt i områden där det tar mer än två timmar att ta sig till skolan.
För vissa elever tar det 4 - 6 timmar per dag att gå till skolan.
Det är krångligt. Att förse dem med bra utbildning -
som är inom räckhåll för dem är en av de viktigaste aspekterna.
Sedan kommer övertalning av föräldrar att skicka dem till skolan.
I byn där jag är född tilläts inte flickorna att läsa.
Man tänkte inte på högre utbildning för barnen. Jag kämpade för att få -
gå i skolan. När jag var 16 dog min far och det förändrade allt.
Familjen hade ekonomiska problem. Min granne planerade att sälja mig.
Det hade han länge haft planer på.
- Nepal är ett fattigt land och särskilt i byarna är utbildningen dålig.
Men våra myndigheter borde ha försökt att stärka dessa kvinnor -
ge dem en utbildning innan de ska ut i arbetslivet. Man ska inte -
hindra dem från att arbeta men man ska stärka dem innan de blir offer.
De kidnappade mig och utlovade pengar och arbete.
Jag trodde dem inte men då hotade de med våld och mord.
Jag gav mig inte så de drogade mig.
Jag transporterades under flera dagar. Jag var vilse och hade inga pengar.
Jag bad förgäves om att få återvända till Nepal.
Jag sattes på ett tåg och då började de verkliga problemen.
De sålde mig till en bordellägare och stack.
Han försökte forma mig till en del av verksamheten.
Jag stod emot i början och blev slagen och torterad -
men efter flera dagar kunde jag inte stå emot längre.
Tortyren kan bestå av att man skär dem med rakblad i könsorganen -
och sedan häller salt i såren. Eller så blir de slagna till underkastelse.
De är bra för en dubbel viktimisering och är en ytterst viktig fråga.
Det står i vägen för rättvisan.
Det finns inget stöd för brottsoffren i Nepal.
Kvinnorna som blir sålda är hjälplösa.
De behöver rätt juridiskt stöd och rådgivning.
Traumat gör att de också behöver psykologisk rådgivning.
Jag kunde inte fly men jag ville inte dö där.
Det var oturligt att jag fick leva så.
En dag blev jag räddad vid en polisräd.
Den indiska polisen hade order om att få ut minderåriga.
Flickorna från Bangladesh och Indien blev omhändertagna -
men Nepals regering ville inte ha oss tillbaka.
Vi spenderade ytterligare 6 månader vid det indiska skyddscentret.
När hon fick frågan varför Nepal inte ville ha dem tillbaka svarade hon: -
Myndigheterna föraktade oss och sa att vi var förkastade och smutsiga.
De trodde att ifall vi återvände till Nepal skulle vi sprida smittor.
De kallade oss "aids-sopor". Vi hade heller inget för att styrka -
vår identitet, varken medborgarskaps- papper eller födelseattest.
Efter ett tag kom starka protester från människorättsorganisationer och -
vi fick äntligen återvända till Nepal.
Vi grundade en organisation för att hjälpa flickor som blivit sålda.
När flickorna blir sålda och de har HIV eller aids -
accepteras inte när de kommer tillbaka till sin by.
Då har de ingenstans att ta vägen. Antingen begår de självmord eller -
återvänder till prostitution eller så blir de räddade.
Jag driver ett hem för flickor som vill ta sig ur branschen.
I nuläget har jag sju flickor hemma.
Jag anser att de behöver humanitärt stöd -
och en trygg plats där de kan bo, studera -
och få mod till att göra något annat i framtiden.
Det var därför jag för två år sedan öppnade ett hem för dem.
Nu är vi som en familj och vi ser det inte som ett skyddshem.
Det är vårt hem och alla är lika -
så alla måste bete sig som systrar.
Jag påverkas mycket av moder Teresa och hennes verk i Calcutta.
På ett sätt, bortsett från Jesus, är Moder Teresa som en gudmor -
som uppmuntrar mig att arbeta med det här.
Situationen för kvinnor i Nepal är att vi inte har något liv här.
Från födseln blir vi behandlade som ett andra klassens barn.
Sönerna prioriteras av både föräldrarna, samhället och nationen.
Förlorar en dotter sitt hopp finns där ingen väg.
Antingen får måste de dö eller dra omkring någonstans där det är mörkt.
Jag måste göra något för dem som förlorat sitt hopp -
och sitt liv. - Jag förstår precis.
Visste du om att jag arbetade för moder Teresa i Indien?
- Du berättade det igår när vi pratade och jag blev så välsignad.
Vi bär på samma känsla. - Det är fantastiskt!
- Ja det är det. Hur kändes det att jobba med moder Teresa?
Jag fick aldrig chansen att träffa henne.
- Jag älskade hennes systrar och arbetade med många systrar -
från olika stammar i Indien. De var fyllda av kärlek.
En av de mest betydelsefulla platser jag besökt är hemmet -
för döende i Calcutta där jag fick se systrarna tvätta kropparna -
och tala med människor i deras sista ögonblick i livet likt änglar.
Det är nog det största kallet i världen.
En dag ställdes Indira in för ett svårt val.
Hon fick höra talas om svåra övergrepp mot barn vid -
ett välkänt barnhem i anslutning till en stor församling i Katmandu.
Offren tog själva kontakt med Indira.
Skulle hon lämna det till rättssystemet eller själv agera?
I många fall skipas inte rättvisa så det är en allvarlig fråga.
Det är ett grovt brott då det rör sig om slaveri. Det måste stoppas.
Har du hjälpt någon kvinna, flicka eller pojke till frihet?
Vi har räddat en del i gränsområden.
För två år sedan anmälde jag chefen för ett barnhem -
som hade våldfört sig på tio flickor vid barnhemmet.
Ingen vågade tala men jag skaffade fram bevis.
I tre dagar bad jag och fastade och frågade Gud vad jag kunde göra.
Jag kände inte flickorna och hade aldrig hört talas om honom.
Gud sa: "Sätt igång Indira." Dessvärre tillhörde han en ansedd församling.
Han fick tag på många barn via den.
Men jag kände hur Gud manade mig att sätta igång. Han var med mig.
Jag vågade anmäla honom. - Du anmälde denne kristne man?
- Ja och vi väntade på rättvisa i två år men det var ett vågspel.
Vissa donatorer trodde inte att han var skyldig.
Men Gud skipade rättvisa och nu sitter han i fängelse.
Det kändes som att jag hade gjort något bra. Jag kom ju med sanningen.
Men plötsligt gick mer än 600 personer, i synnerhet pastorerna -
då han var välkänd och andra människorättsaktivister emot mig.
Jag blev ledsen. Jag vet inte vad det var för en ande som ledde mig -
för jag var inte rädd för dem. Jag tittade på dem -
som ett oskyldigt barn. Jag bara stod och såg på dem.
Men på något vis visste jag att den Helige Ande -
ledde mig till att stå upp mot honom.
Pedofilen sattes i fängelse, men Indira hade något att säga honom.
Du gick till domstol och Gud gav dig favör.
Vad hände när du gick till mannen som du anklagat?
- Jag gick fram till honom -
i rättssalen och sa: -
Broder, jag känner inte dig och du känner inte mig -
jag förstår inte varför Gud har använt mig för att gå emot dig.
Jag är ledsen, men jag ber inte om ursäkt för det jag gjort mot dig.
Du kanske har så mycket synd i ditt liv att Gud ville gripa in.
Allt han sa var: Gud välsigne dig.
- Tack för att du gjorde det.
Vad är det nu din nation Nepal behöver?
- Vi behöver ett genomslag för att få ett stopp på människohandeln -
och sexuella övergrepp mot barn i detta land.
Vi måste utbilda på gräsrotsnivå och uppmuntra även offren till -
att bli ledare genom att ge dem en bra utbildning -
så att deras smärta kan förvandlas till kraft.
- Amen! Det är mitt jobb.
- Det är en välsignelse att ha träffat dig. Du är en ängel i mitt liv.
- Vi tar varandras händer Nepals bästa.
Amen.
- När de kom tillbaka till Nepal bildade trots svårigheter -
Chari, Maia, Tamang och 15 andra offer en organisation vars mål -
är att hjälpa människohandelns offer och att skänka dem hopp.
För hennes enastående arbete i Nepal fick hon en utmärkelse -
av USA:s f.d. utrikesminister Hillary Clinton-
som en hjälte som agerar för att få ett slut på dagens slaveri.
När utrikesministern gav mig sitt medlidande kändes det som att det -
gick energi genom mig på några sekunder. Jag kände värme och -
en försäkran och jag visste att jag måste fortsätta på denna resa.
Utmärkelsen har bland andra saker har gjort mig mer -
besluten att hjälpa människohandelns offer och gett mig ett ökat ansvar.
Det gläder mig att jag har varit en del av och har bett för -
den övergång som landet har gått igenom från 1980 fram till nu -
och att få se landet bli en fullfjädrad demokrati. Vi har en konstitution -
som garanterar religionsfrihet, yttrandefrihet och värdighet och att -
ingen ska behandlas som en mindre värd medborgare än andra.
Den avlägsnar oberörbarhet och låter oss vara sanna människor.
Värdigheten att vara det som Gud skapade oss till -
och kalla oss själva en Guds skapelse.
När jag träffade dem efter tre månader utbildning skrattade de.
Där fanns hopp i deras ögon. De sjöng sånger och knöt an till varandra.
De insåg att det fanns mer än det liv de levt under så många år, -
ett respektabelt liv också efter att de hade blivit sålda och prostituerade.
- Under 5 år har vi anställt mer än 25 kvinnor.
De får träning på hushållsavdelningen.
Vi har också anställt två kvinnor som är mycket duktiga bagare.
De assisterar vår bagarmästare och de gör mycket bra från sig.
Det är gott att se att en del av dem mött sina livspartners här på hotellet.
De är gifta, har en familj och en fast grund.
Det är tid att förändra lagar och inrätta strängare straff -
att utbilda flickor globalt och att öka medvetenheten.
Det är dags att gå samman och säga att det får vara nog.
Inte under vår uppsikt eller på våra bakgårdar. Detta får inte hända.
- Vi måste har tro för att du ska komma på fötter i Nepal som nepales.
- Jag har ingenting, varken mark eller fastigheter -
men jag har tro för att Gud kommer att förse mig med allt som behövs -
för arbetet i Nepal. Jag tror i Jesu namn att Han kommer bistå mig.
Jag ber - även om det kommer ta tid -
att Gud ska ge mig brinnande människor -
och de resurser jag behöver för att i detta land -
göra livet bättre för utsatta kvinnor och barn.
- Vi ber dig idag att du ska hörsamma oss -
och ställa frågor som vi kan besvara och att vi kan ge dig ett projekt -
som du kan få se växa. Det skulle kunna börja här.
Det skulle kunna börja i Jerusalem och vidare till Katmandus hjärta -
och sedan till resten av världen. Vad tycker du?
- Det är som att skingra mörkret med Jesu ljus.
- Amen! Definitivt!
Blir man utnyttjad hemma måste man göra en anmälan.
De måste anmäla till någon som de litar på.
I Nepal litar man inte på att polisen gör en anmälan.
Tillgång till rättvisa för offren är av största vikt.
Nepals rättssystem tar inte direkt hänsyn till offren.
De genomgår en dubbel viktimiseringsprocess.
Det är en ytterst viktig fråga och det förhindrar rättvisan.
Hur förbättrar vi tillämpningen av lagar så att offren får rättvisa?
- Vi måste nog nå nyckelpersoner.
Allting handlar om relationer, inte om vrede eller om att slå ner -
utan om att sträcka sig ut och komma med ljus.
Detta kan vi be om. Bibeln säger: -
"Be och ni ska få, så att er glädje blir fullkomlig."
Låt oss ha tro för att vi ska få prata med Nepals ledare -
sådana som kommer att lyssna. Vad de kallar sig själva spelar ingen roll.
Detta är långt bortom var människor tror sig vara.
Det är mänskohjärtats som ger svar på anständighet och rättvisa.
Vi uppmanar till rättvisa och nåd men vi ska be om nyckelpersoner.
- Det är en bra idé! Tack! - Vi kommer hålla våra tittare -
underrättade om vad som händer här i detta ljusets äventyr.
Mitt hopp och min bön är att vi med denna film -
berör vi ett liv, eller räddar en flicka eller pojke -
från Nepals människohandeln skulle det betyda allt för mig.
När vi blir mer medvetna om saker som påverkar vårt samhälle -
tror jag att alla företag kommer att säga att vi måste rädda dessa offer -
och återanpassa dem till samhället. De är landets döttrar och det är -
vårt ansvar gentemot våra döttrar att vi gör något för deras skull.
- Jag uppskattar verkligen att ni har tagit er tid till att göra denna film.
Jag tycker om namnet för jag tror att ifall var och en av oss -
ser på livet ur en annan vinkel kan vi göra skillnad.
Alla som ser denna film kan göra skillnad.
- När vi filmade denna film blev jag berörd till tårar av Nepals folk.
Det är en ära att få ge dem som inte hörs en röst för en positiv förändring.
Filmen fick sitt namn C.A.N i Katmandu.
Det står för Change Action Nepal.
Förändringen tog först plats i mig. Hjälp oss att göra skillnad.
Du kan!
Vi kom till Nepal som familj för att göra skillnad.
En skillnad som består från generation till generation.
Du kan också göra skillnad om du så väljer. Tack för ditt stöd.
Jag önskar er allt gott och hoppas att er dokumentär blir framgångsrik i att -
göra människor medvetna om detta Nepals djupt rotade problem.
Jag hoppas det leder till positiva förändringar.
- Frågan är hur du kan göra skillnad genom C.A.N - Change Action Nepal?
Mitt hjärta brinner för säkra hem i varje stad och by över hela Nepal -
från öst till väst, från nord till syd. De kostar 5 000 dollar att bygga.
Kan ni tro det? Vi bygger dem av lera och bokstavligen pinnar och stenar.
Istället för brutna ben vill vi hela denna nation.
Hjälp oss. Besök vår hemsida.
Vi engagerar oss i Nepal för folkets skull.
Min fru har överfört sin kärlek för dem till oss som familj.
Mitt hjärta brinner för Nepals unga flickor och pojkar.
Vi är här för att genom Guds nåd vända död till liv.
Var med oss med din kärlek i handling.
- Donationer till C.A.N:s projekt går direkt till projektet och gör skillnad -
en stor skillnad för pojkar och flickor som blivit räddade -
för behövande och utsatta kvinnor. Jag besökte C.A.N:s skyddade hus -
i närheten av Katmandu där kvinnor som blivit offer för -
människohandeln rehabiliteras. Det är inte bara ett hus utan ett hem där -
man behandlas som en familjemedlem med värdighet och ära.
Jag besökte också andra trygga hus där man delar ut stipendier -
tillsammans med särskilda förnödenheter för flickor.
Dessa kvinnoartiklar är uppskattade bland kvinnorna -
som aldrig förr fått hjälp av kärleksfulla C.A.N-mödrar.
Det har berört mitt hjärta att se hur stor inverkan Change Action Nepal -
gör på så många olika sätt och liv.
- Nepal har en ljus framtid och C.A.N är på rätt plats vid rätt tid -
för att betyda mycket för unga kvinnor, en flicka i taget.
Tack för att du står med oss i denna viktiga tjänst för behövande i Nepal.
Du kan donera med vilket kreditkort som helst.
Besök www.changeactionnepal.com
Tack för din donation.
Din donation betyder följande: -
1. Utbilda en flicka för 100 dollar i månaden.
2. Stöd en ficka i ett tryggt hus för 125 dollar i månaden.
3. Hjälp en familj i slummen för 50 dollar i månaden.
4. Bygg ett tryggt hus för 5 000 dollar.
Donationer på 100, 500 och 1 000 dollar hjälper till med trygga hus.
Tack för ditt stöd. Gud välsigne dig.
Kom ihåg: "Den som ömmar för den fattige -
lånar åt Herren och lönas av honom för det goda han gjort."
Översättning: Himlen TV7