MUURINMURTAJAT
Hajaannus. Sitä voi nähdä kaikkialla.
Ihmisten, maiden ja kansojen välillä.
Muurit johtuvat usein pelosta tai vihasta.
Ne suojaavat meitä, kun tunnemme itsemme uhatuksi, -
sivuutetuksi tai loukatuksi.
Eräs muuri on arabien ja juutalaisten konflikti.
Tämä on dokumentti sen voittamisesta -
hyvin mullistavalla tavalla.
1980-luvulla toimin (PLO:n) partiossa.
Opetin nuoria partiopoikia tekemään pommeja ja tappamaan juutalaisia.
Vihasimme juutalaisia ja olimme heille kiukkuisia.
Siksi opetimme nuoria poikia tappamaan pommien avulla.
Opetimme, miten tehdä juutalaisten elämä hankalaksi.
Tuohon aikaan emme halunneet yhtään juutalaista vanhaankaupunkiin.
Nuoruudessani täällä Tel Avivissa tapahtui paljon terrori-iskuja.
Niitä oli muissakin kaupungeissa.
Muistan ajatelleeni, että kaikki arabit ovat terroristeja.
Iskut ja muut ikävät asiat, joita maassamme tapahtui, ―
kylvivät sydämeeni hyvin vahvan vihan arabeja kohtaan.
Muistan, kun sanoin ystävilleni: -
"Hyvä arabi on kuollut arabi."
Terrori-iskujen jälkeen lähdimme ryhmänä etsimään arabeja.
Pieksimme heidät kostoksi siitä, mitä Israelissa tapahtui.
Muutin tänne opiskelemaan tietokoneohjelmointia.
Naapurit ja kaikki olivat juutalaisia.
Siitä alkoi vuorovaikutukseni juutalaisten kanssa.
Tuohon aikaan kaduilla oli terroriaaltoja.
Ihmiset pelkäsivät arabeja enemmän.
Kun he näkivät minut ja huomasivat, että olen arabi -
he pelkäsivät ja toisinaan kohtelivat minua kuin terroristina, -
vaikka en ole terroristi.
Heidän vihansa ja syrjintänsä vaikuttivat persoonallisuuteeni.
Minustakin alkoi tuntua, etten pidä juutalaisista, -
enkä halunnut olla heidän kanssaan.
Israelissa arabeja ja juutalaisia erottaa kieli, uskonto ja kulttuuri.
He eivät juuri vietä keskenään vapaa-aikaa.
Tämä ruokkii epäluuloja ja vihamielisyyttä.
Arabien ja juutalaisten suhteet vaihtelevat suuresti eri alueilla.
Esimerkiksi Haifassa molemmat kulttuurit elävät sovussa rinta rinnan.
Mutta mitä lähemmäs Jerusalemia mennään, -
sitä suuremmaksi jännite kasvaa.
On kuitenkin muurinmurtajia, juutalaisia ja arabeja.
Heitä löytyy tarkastusasemien kummaltakin puolelta.
Turvallisuussyistä Palestiinalaisalueilla asuvat -
eivät voineet antaa haastatteluja.
Mutta tapasimme arabikristittyjä ja messiaanisia juutalaisia.
Heillä on rauhaan ratkaisu, johon poliitikot eivät ole pystyneet.
Raja Salameh kasvoi Jerusalemin vanhassakaupungissa.
Hän oppi jo lapsena, että juutalaiset ovat vihollisia.
Rajasta tuli huumeidenkäyttäjä ja kuuden lapsen isä.
Perheensä takia hän meni Haifaan vieroitushoitokeskukseen, -
jossa asui sekä arabeja että juutalaisia.
Kun menin sinne ja kuulin heprean kieltä, pelkäsin.
Kysyin itseltäni, mitä teen täällä näiden juutalaisten kanssa?
Muistan, kun varastin keittiöveitsen ja pidin sitä mukanani pari päivää, -
sillä pelkäsin minulle tapahtuvan jotakin.
Mutta keskuksessa oli mukavia ihmisiä, -
erityisesti yksi avulias juutalainen mies. Se sulatti pelon pois.
Heidän rakkautensa minua kohtaan oli mahtavaa.
En ollut heille vihollinen.
Talossa ei vihattu minua, vaan siellä vallitsi rakkaus ja rauha.
Eräänä yönä Jumala vieraili luonani.
Hän muutti sydämeni ja vaihtoi kivisydämen tilalle lihasydämen.
Jumala muutti minut ja antoi minulle rakkauden vihollistani kohtaan.
Moti Cohen on kotoisin perinteik- käästä juutalaisperheestä Tel Avivista.
Hän vihasi arabeja terrori-iskujen vuoksi.
Nuoruudessaan Moti tapasi Jeesukseen uskovia juutalaisia.
Moti vastusti heitä, kunnes hän ymmärsi Kirjoituksista, -
että Jeesus on Messias.
Sydämessäni tapahtui jotakin hyvin voimakasta, -
kun aloin uskoa Jeesukseen.
Se muutti koko ajatusmaailmani.
Uudessa testamentissa luki jotakin, mitä en ollut lukenut mistään muualta.
Jeesus käski rukoilla vihollisten puolesta.
Näin hän itse sanoi.
Sanat koskettivat sydäntäni.
Eivätkä vain koskettaneet, vaan muuttivat sen.
Ymmärsin uusia asioita.
Tajusin, että tässä konfliktissa ei ole kyse vain ihmisistä.
Kyseessä on hengellinen sota.
Sydämeni muuttui täysin, ja nyt minulla on paljon arabiystäviä.
Peter Nasser kasvoi arabikylässä Pohjois-Israelissa.
Muutettuaan Tel Aviviin hän koki syrjintää arabina.
Tämä vei hänet ulkomaille useiksi vuosiksi.
Tuolloin vihasin varmaan puolta maailmaa.
Viha ja katkeruus täyttivät sydämeni.
Kun aloin lukea Raamattua, tajusin ensinnäkin, että en ole kristitty.
Väitin olevani uskovainen, -
mutta olin vain mies, joka etsi rauhaa omin voimin.
Niinpä aloin lukea Raamattua ja rukoilla.
Sanoin Jumalalle: "En tiedä, mitä voit tehdä, -
mutta olen hyvin epätoivoinen ja rikki."
"Jos olet olemassa ja voit muuttaa sydämeni, pyydän, että teet sen."
Tuolloin koin rauhaa ensimmäisen kerran.
Olin kokenut sitä viimeksi lapsena -
ennen kuin olin alkanut etääntyä uskostani.
Ymmärsin, että Jumalan rakkaus voi muuttaa minut.
Muiden mielipiteet tai heiltä saamani kohtelu ei painanut enää.
Jumala muutti sydämeni.
Rakkaus ja rauha täyttivät sydämeni. Viha ja katkeruus lähtivät pois.
Peter ei ollut suunnitellut paluuta Israeliin, -
mutta hänestä alkoi tuntua, että hänen tulisi muuttaa takaisin.
Niinpä palasin Israeliin.
Nyt tunsin rakkautta juutalaisia kohtaan.
Niinpä aloin osoittaa sitä heille.
Kerroin, että olen arabi ja rakastan heitä, -
vaikka he eivät tunne minua ja kenties pelkäävätkin minua.
Silti rakastan heitä Jeesuksen kautta, joka itse asiassa on juutalainen.
Silloin itsekin tajusin, että juutalainen Jeesus -
rakastaa minua, kuoli syntieni puolesta ja muutti sydämeni.
Siitä lähtien aloin kohdata juutalaisia vihan sijasta rakkauden pohjalta.
Joel Jelski on Jeesukseen uskova juutalainen.
Hänen suhteensa arabeihin oli haastava ikävien kokemusten vuoksi.
Kun olin armeijassa, Itamarin kylässä tapahtui hyökkäys.
Siellä tapettiin perhe.
Palestiinalaisarabi meni heidän kotiinsa ja surmasi heidät.
Muistan, kun istuin tukikohdassamme aivan lähellä tuota paikkaa.
Se oli kaamea sotku. Kaikki hälytettiin paikalle.
Kukaan ei nukkunut sinä yönä.
Muistan selvästi, kuinka sydämeni täyttyi vihasta arabeja kohtaan.
Myöhemmin, kun Joel oli töissä kaupassa, -
kaksi arabia hyökkäsi hänen kimp- puunsa, ja hän sai päähänsä 21 tikkiä.
Tämän jälkeen Joel ei halunnut olla tekemissä arabien kanssa.
Mutta Jumala kutsui hänet muurinmurtajaksi.
Kolmisen vuotta sitten Jumala muutti sydämeni.
Elämäni sai uuden suunnan.
Aloin etsiä tilaisuuksia olla tekemisissä arabien kanssa, -
kokea yhteyttä rukouksen ja ylistyksen kautta -
ja rakentaa suhdetta.
Joel on töissä Jerusalemin Rukoustalossa.
Sitä vastapäätä on Temppelivuori, konfliktin ydin.
Aivan Temppelivuoren takana nuori sukupolvi oppii vihaamista.
Asun kristityn- ja muslimikorttelin rajalla.
Siellä on koulu muslimialueen pienille pojille ja tytöille.
Kuulen päivittäin, mitä he opettavat: tappamista, verta ja vihaa.
Pohjois-Israelissa arabit ja juutalaiset tulevat paremmin toimeen -
kuin Jerusalemissa. He eivät vain juuri seurustele keskenään.
Tämä oli totta myös Saleem Shalashille, -
kristitylle arabipastorille Nasaretista.
Hän ei vihannut juutalaisia muttei tuntenut monia, -
ennen kuin hän meni raamattukouluun.
Se oli minulle historiallista aikaa.
Meitä oli siellä 12 arabipastoria ja 12 messiaanista juutalaispastoria.
Eli vähän kuin Israelin heimot ja Jeesuksen opetuslapset.
Olimme yhdessä ja asuimme yhdessä. Meillä oli jopa tehokursseja, -
jolloin vietimme hotellissa yhteistä aikaa.
Se oli todella kuin taivas maan päällä.
Moniin vuosiin en tiennyt, että Israelissa on -
Jeesukseen uskovia juutalaisia.
Kun sitten tapasin heitä, koin meidän olevan samaa perhettä.
Monet järjestöt edistävät arabien ja juutalaisten välistä rauhaa ja yhteyttä.
Joel ja Rukoustalo keskittyy konferensseihin, -
jotka kokoavat satoja arabi- ja juutalaisnuoria -
ylistämään yhdessä Jumalaa.
Jumala on toiminut mahtavalla tavalla.
Hän on vapauttanut nuoria siteistä ja vihasta.
Nuoret ovat etsineet Jumalaa, ja hän on näyttäytynyt voimakkaalla tavalla.
Jotkut uskovat juutalaiset ja arabit toteuttavat sovitusta -
jopa avioliitoissaan.
Peterillä, joka on arabi, on juutalainen vaimo.
He tapasivat Jews for Jesus -järjestön aktiossa.
Järjestö on molempien työpaikka.
Siitä asti aloin pitää tästä tytöstä.
En juuri ajatellut, onko hän juutalainen vai ei.
Mutta parin viikon päästä aloimme seurustella.
Silloin tajusin, että hän on juutalainen ja minä arabi.
Se oli minulle eräänlainen askel:
No niin, rakastan juutalaisia, mutta tämä on nyt vähän eri tilanne.
Meillä on kulttuurieroja, erilaisia ajatuksia ja eri näkemys maailmasta.
Vanhemmillenikin oli vähän vaikeaa, -
että avioidun juutalaisen naisen kanssa.
Se ei ole yleistä Israelissa.
Ihmiset pelkäävät tehdä jotakin sellaista.
Uskovien keskuudessakaan -
ei juuri näe arabien ja juutalaisten parisuhteita.
Minä, joka ennen inhosin juutalaisia tai en pitänyt heistä -
aloinkin rakastaa heitä.
Samoin vaimoni, joka aiemmin pelkäsi ja paheksui arabeja, -
meni naimisiin arabin kanssa.
Tietenkään emme ole täydellisiä emmekä välty erimielisyyksiltä.
Mutta Jeesuksen kautta meillä on sovinto.
Eliel Fos on messiaanisen seurakunnan nuorisotyöntekijä.
Myös hänellä on yllättävä rakkaustarina.
Hänen avioliittonsa todistaa, että Jeesus voi tehdä vihollisista ystäviä.
Jumala huumorintajussaan päätti antaa minulle saksalaisen vaimon.
Juutalaisten sydämessä on vihaa erityisesti saksalaisia kohtaan.
Kun vietämme holokaustin muistopäivää, -
tämä haava nousee uudelleen esiin.
En usko, että aika parantaa tätä haavaa.
Vain anteeksianto voi tehdä sen.
Anteeksianto on ratkaiseva työkalu muurien murtamisessa.
Se ei tarkoita haasteiden kieltämistä eikä vihan tai pelon kätkemistä.
Anteeksianto merkitsee niistä luopumista.
Se ei aina muuta olosuhteitamme, mutta se muuttaa näkökulmamme.
Konfliktin kanssa on opittava elämään, koska nähdäkseni se ei lopu pian.
Minulla ei ole siihen ratkaisua tai vastauksia.
Meidän on opittava elämään sen yläpuolella.
Siksi ylistys ja rukous ovat niin vahvoja välineitä rakentaa yhteyttä.
Ne kääntävät huomiomme Jeesukseen, -
pois meitä ympäröivästä todellisuudesta.
Nykyään moni ihminen kokee painet- ta, ristiriitoja ja pelkoa elämässään.
Onko niiden yläpuolelle mahdollista nousta?
Uskon, että varsinkaan uskovina -
meidän ei pitäisi ajatella maailman tavalla ja pelätä jotakin.
Ei se ole oikea tapa meille.
Jumala on kanssamme. Voimme luottaa häneen.
Vihollinen yrittää ennen muuta lietsoa pelkoa.
Tässä konfliktissakin on pitkälti kyse pelosta ja uhkailusta.
Kun ihmiset saa pelkäämään toisiaan, he pysyvät erillään.
Konflikti Israelissa on hyvin saman- lainen kuin muualla Lähi-idässä.
Myös Euroopassa on alettu kokea sitä.
Tilannetta leimaa muslimien ja terrorin pelko.
Eli jälleen on kyse uhista ja pelosta.
Mutta tiedämme Jumalan toimivan varmasti.
Kymmeniä tuhansia ihmisiä kääntyy Herran puoleen ensimmäistä kertaa.
He eivät ole aiemmin kuulleet Jeesuksesta.
Jes. 19:sta on lupaus yhteydestä Israelin, Syyrian ja Egyptin välillä.
Se puhuu Lähi-idän alueesta.
Pelkän Israelin ja täällä asuvien arabien sijaan -
koko Lähi-idässä tapahtuu jotain.
Näkymme yhteydestä ulottuu Israelin arabien lisäksi -
naapurimaiden arabeihin.
Jumala lupaa, että Israel ja arabit tulevat ylistämään Jumalaa yhdessä.
Sen tapahtuminen tuo maailmalle siunauksen.
Tämä on meidän päämäärämme.
Odotamme Jumalan siunaavan maailmaa -
juutalaisten ja arabien yhteyden kautta.
Evankeliumin voima heijastuu ainutlaatuisesti, -
kun arabit kertovat Jeesuksesta juutalaisille.
Olen täällä kertoakseni ilosanoman kaikille, joita kohtaan.
Arabeille ja juutalaisille. Molemmille.
Kerromme, että rakastamme heitä, Jeesus kuoli ristillä heidän vuokseen -
ja haluaa pelastaa heidät ikuisesta kadotuksesta ikuiseen elämään.
Haluamme herättää heissä kateutta.
Meillä on projekteja, joissa kohtaamme ihmisiä.
Kävin eräässä juutalaisperheessä ja annoin heille ruokapaketin.
Perheenäiti katsoi minua järkyttyneenä.
"Arabi tuo ruokaa juutalaiselle? Miksi?"
"Miksi teet niin?" hän kysyi.
"Arabit ja juutalaisethan tappelevat aina. Miksi tuot meille ruokaa?"
Sanoin: "Koska Jeesus opettaa, että minun tulee rakastaa sinua."
"Ja haluan kertoa sinulle totuuden." "Minkä totuuden?" hän kysyi.
"Tämä on sinun Messiaasi, ja nämä ovat sinun Kirjoituksesi."
Eräs kysymys vielä jää.
Voiko rauha syntyä ilman Jeesusta?
Israelissa on paljon hyvää yhteistyötä ja pyrkimyksiä rauhaan.
Mutta anteeksianto ja Jeesuksen rakkaus -
ovat tehokkaampi tie rauhaan.
Jos minä ja juutalaiset ystäväni emme olisi uskovia,-
en usko, että meillä olisi mitään yhteyttä.
Uskon, että heille olisin arabi, en ystävä.
Kulttuuri ja tausta erottaisi meitä kuin aita.
Välillämme olisi kuin muuri.
Jeesus mursi tämän muurin, kuten Raamatussa kerrotaan.
Ei ole enää kreikkalaista tai juutalaista, niin kuin siellä lukee.
Olemme kaikki yhtä, veljiä ja siskoja. Näin he näkevät minut.
Jeesuksen kautta tilanne on erilainen. Jos saadaan poliittinen ratkaisu, -
se lukee vain paperilla, mutta sydämessä ei tapahdu mitään.
Jeesus sen sijaan muuttaa sydämen.
Myös uskonnollisuus keskittyy usein pykäliin ja papereihin.
Jeesus haluaa tuoda rauhan sydämeen.
Yksi hänen nimistään onkin Rauhanruhtinas.
Kun hän tulee, hän tuo todellisen rauhan.
Olen kokenut tämän arabiuskovien kanssa.
Kun olen heidän kanssaan, tunnen rauhaa.
Vaikka emme ymmärrä toistemme kieltä tai ole kaikesta samaa mieltä, -
mutta välillämme on rauha. Tätä Jeesus tekee.
En ikinä puhu politiikasta juutalaisten kanssa.
Se aihe saa meidät suuttumaan.
Sanonkin aina, ettei politiikka ole meitä varten.
Emme kokoonnu riitelemään vaan rakastaaksemme toisiamme.
Kun osoitamme rakkautta, rauha vallitsee.
On helppoa menettää yhteys sekunnin sadasosassa ja sortua väittelemään.
Homma leviää helposti varsinkin erilaisten ihmisten ryhmässä.
Eroja riittää seurakunta- ja perhe-elämästä -
poliittisiin ja teologisiin näkemyksiin.
Nämä esteet täytyy voittaa.
Se onnistuu vain keskittymällä asioihin, jotka yhdistävät.
Suhteen kautta ja sitä rakentamalla oppii tuntemaan toisen ja luottamaan.
Kun luottamus on syntynyt, erimielisyydetkään eivät enää pelota.
Tämä on tärkeää. Koska ajatuksemme eroavat.
Kun luotamme toisiimme tarpeeksi -
tiedämme, etteivät ne riko suhdettamme.
Sovinto ei ole kertaluonteinen tapahtuma.
Anteeksianto on jatkuvaa ja koskee molempia osapuolia.
Meidän pitää pysyä helläsydämisinä, jotta voimme antaa jatkuvasti anteeksi.
Tarvitsemme Jumalan apua. Välillä katkeruus ja viha pyrkivät takaisin.
Tiedän sen omasta kokemuksestani.
Silloin rukoilen, että Jumalalta apua, että katkeruus ei pääse sisimpääni.
Psalmi 133 lupaa: -
"Kuinka hyvää ja suloista on, kun veljekset sovussa asuvat."
Näen yhteydessä tosi vahvan voitelun.
Yhteys tuo läpimurtoja. Jumala on siinä.
Yhtäkkiä liityt osaksi suurta perhettä, jonka jäseniä ei itse valita.
Kun meidät on sovitettu Jumalan kanssa, -
elämäämme tulee ihmisiä, -
joiden kanssa emme luonnollisesti olisi tekemisissä.
Emme haluaisi olla heidän kanssaan.
Uskon, että kristittyjen on tosi tärkeä ymmärtää tämä yhteyden sanoma.
Kuten Efesolaiskirje sanoo, Jeesus kuoli ristillä edestämme, -
ja hänen verensä kautta juutalaiset ja pakanat ovat yksi uusi ihminen.
Jos Jeesus voi yhdistää arabit ja juutalaiset -
ja tehdä vihollisista veljiä, voiko elämässämme olla -
mitään muuria, jota hän ei pystyisi murtamaan?