MÜÜRIMURDJAD
Lahknemine.
Näeme seda kõikjal.
Inimeste, riikide ja rahvaste vahel.
Müüride ehitamine saab sageli alguse hirmust või vihast.
Müürid kaitsevad meid, kui tunneme end ohustatuna,
kõrvalejäetuna või solvatuna.
Üheks müüriks on araablaste ja juutide konflikt.
See dokumentaal räägib lahendusest eriti radikaalsel viisil.
Töötasin 1980. aastal PVO ridades.
Õpetasin noori poisse ehitama pomme ja tapma juute.
Lähtudes vihast, mida tundsime juutide vastu,
õpetasime noori poisse ehitama pomme ja tapma.
Õpetasime, kuidas muuta juutide elu talumatuks.
Tol ajal me ei tahtnud vanalinna ühtegi juuti.
Minu nooruspõlves toimus siin, Tel-Avivis
palju terrorirünnakuid.
Neid juhtus ka teistes linnades.
Arvasin siis, et kõik araablased on terroristid.
Rünnakud ja muud koledad asjad, mis leidsid aset me maal,
külvasid mu südamesse tulise viha araablaste vastu.
Ütlesin tol ajal oma sõpradele:
"Hea araablane on surnud araablane."
Peale terrorirünnakuid läksime kambaga välja
araablasi otsima.
Peksime neid karistusena selle eest, mis Iisraelis toimus.
Kolisin siia programmeerimist õppima
ja korraga olid kõik mu ümber juudid.
Sellest sai alguse minu suhtlemine juutidega.
Tol ajal valitsesid tänavatel terrorilained.
Inimesed kartsid araablasi.
Kui nad mind nägid ja said aru, et olen araablane,
lõid nad kartma ja kohtlesid mind vahel terroristina,
kuigi ma seda polnud.
Nende viha ja põlgus mõjutasid mu isiksust.
Hakkasin tundma, et mulle ka ei meeldi juudid
ja ma ei tahtnud nendega tegemist teha.
Iisraeli araablasi ja juute eraldab keel, religioon ja kultuur.
Nad ei veeda oma vaba aega koos,
mis toidab eelarvamusi ja vihameelsust.
Araablaste ja juutide suhted erinevad piirkonniti.
Näiteks Haifas elavad mõlemad kultuurid rahus kõrvuti.
Kuid mida lähemale Jeruusalemmale, seda kogetavamaks kasvab pinge.
Kuid, samas on olemas müürimurdjad - nii juudid kui ka araablased.
Neid on mõlemal pool kontrolljaamasid.
Turvalisuse tagamiseks
ei saanud palestiinlaste alade elanikud
anda intervjuusid.
Kuid me kohtusime kristlastest araablastega
ja messiaanlike juutidega.
Neil on rahu saavutamiseks oma lahendus,
milleni poliitikud pole suutnud jõuda.
Raja Salameh kasvas üles Jeruusalemma vanalinnas.
Talle õpetati lapsest saati, et juudid on vaenlased.
Raja hakkas tarvitama uimasteid ja temast sai kuue lapse isa.
Ome pere pärast läks ta Haifasse võõrutusravile.
Seal elas nii araablasi kui ka juute.
Sinna jõudes kuulsin ainult heebrea keelt ja kartsin.
Küsisin endalt: "Miks ma olen siin koos nende juutidega?"
See tundus nii hirmuäratav.
Varastasin köögist terava noa ja kandsin seda paar päeva kaasas,
kartes, et muidu juhtub minuga midagi.
Aga keskuses olid toredad inimesed
ja eriti üks abivalmis juudi mees aitas Rajat palju.
Kõik see võttis ära ta hirmu.
Nende armastus minu vastu oli imeline.
Nende jaoks ma ei olnudki vaenlane.
Seal majas mind ei vihatud, vaid seal valitses armastus ja rahu.
Kuniks ühel ööl Jumal külastas mind.
Ta muutis mu südame.
Ta andis mulle kivisüdame asemel uue lihase südame.
Jumal muutis mind,
andes mulle armastuse mu vaenlaste vastu.
Moti Cohen on pärit Tel Avivist, traditsioonilisest juudi perest.
Ta vihkas araablasi terrorirünnakute pärast.
Olles teismeline, kohtus Moti messiaanlike juutidega -
juutidega, kes usuvad Jeesusesse.
Moti oli algul nende vastu,
kuniks juudi pühakirjad avanesid talle ja ta mõistis, et Jeesus ongi Messias.
Mu südames juhtus midagi väelist, kui hakkasin uskuma Jeesusesse.
Ta muutis kogu mu mõttemaailma.
Leidsin Uuest Testamendist midagi ennekuulmatut -
selle, et Jeesus käskis palvetada oma vaenlaste eest.
Need olid Tema sõnad.
Need sõnad puudutasid mu südant.
Need mitte ainult ei puudutanud, vaid ka muutsid mu südame.
Hakkasin mõistma uusi asju.
Sain aru, et konflikt ei ole ainult inimestevaheline,
vaid et tegu on vaimuliku sõjaga.
Mu süda muutus täielikult
ja täna on mul palju araablastest sõpru.
Peter Nasser kasvas üles araablaste külas Põhja-Iisraelis.
Tel Avivi kolides koges ta araablasena diskrimineermist,
mistõttu ta otsustas lahkuda aastateks välismaale.
Tol ajal vihkasin poolt maailma.
Viha ja kibedus täitsid mu südame.
Piiblit lugedes sain aru, et ma ei olegi kristlane.
Väitsin küll, et olen,
kuid tegelikult olin mees, kes otsis rahu omaenese jõust.
Seega hakkasin lugema Piiblit ja palvetama.
Ütlesin Jumalale: "Ma ei tea, milleks Sa oled võimeline,
aga ma olen lootusetu ja katkine.
Kui oled olemas, palun muuda mu südant."
See oli esimene kord,
kus kogesin tõesti rahu oma südames.
Viimati kogesin sellist rahu lapsena,
enne, kui pöördusin eemale oma usust.
Mõistsin, et Jumala armastus võib mind muuta.
Teiste arusaamad ja väärkohtlemine ei mõjutanud mind enam.
Jumal muutis mu südame.
Armastus ja rahu täitsid mind viha ja kibestumise asemel,
mis olid mu südames enne olnud.
Peter ei plaaninud naasmist Iisraeli,
kuid kui ta elu muutus,
hakkas ta ka tundma, et peaks siiski tagasi kolima.
Nii läksingi tagasi Iisraeli.
Tundsin tõelist armastust juudi rahva vastu,
mistõttu hakkasin seda ka välja näitama.
Ütlesin neile, et olen araablane ja armastan neid,
isegi, et nad ei tunne mind ja võib-olla ka kardavad mind.
Kuid ma armastasin neid sellegipoolest
tänu Jeesusele, kes oli ju tegelikult juut.
Siis mõistsin ka ise, et see juudi mees, Jeesus,
armastab mind, suri mu pattude eest
ja muutis mu südame.
Sellest alates hakkasin suhtlema juutidega
armastuse ja mitte viha pärast.
Joel Jelski on Iisraeli messiaanlik juut.
Tema suhe araablastega
oli tänu halbadele kogemustele väga keeruline.
Olles sõjaväes, toimus Itamari külas rünnak.
Seal tapeti üks perekond.
Palestiina araablane läks nende koju ja tappis nad kõik.
Istusime varjupaigas, mis oli sellele kodule väga lähedal.
See oli kohutav segadus. Kõik üksused saadeti kohale.
Keegi ei maganud tol ööl.
Mäletan selgelt, kuidas mu süda täitus vihaga araablaste vastu.
Hiljem töötas Joel poes,
kus kaks araablast ründasid teda ja ta peale tehti haiglas 21 õmblust.
Peale seda ei tahtnud Joel araablastega enam tegemist teha,
kuid Jumal kutsus teda müürimurdjaks.
Kolm aastat tagasi muutis Jumal mu südame,
andes mu elule täiesti uue suuna.
Nii hakkasin otsima võimalusi, kuidas saada kokku araablastega,
et kogeda ühtsust palve ja ülistuse kaudu
ning arendada suhteid.
Joel töötab Jeruusalemma Palvekojas.
Koja vastas on Templimägi - konfliki tuum.
Kohe Templimäe taga õpib noor põlvkond vihkama.
Elan kristlaste ja moslemite kvartali piiril.
Seal on kool moslemikvartali väikestele tüdrukutele ja poistele.
Kuulen igapäevaselt, mida neile õpetakse -
tapmist, verevalamist ja vihkamist.
Põhja-Iisraelis saavad araablased ja juudid paremini läbi
kui Jeruusalemmas, kus pole eriti omavahelist suhtlemist.
See väide pidas paika ka Saleem Shalashi elus,
kes on Naatsaretis tegutsev araablasest pastor.
Ta ei vihanud juute,
kuid samas ei tundnud paljusid neist enne Piiblikooli astumist.
See oli minu jaoks ajalooline aeg.
Meid oli seal 12 araablasest pastorit ja 12 messiaanlikku juudi pastorit.
Olime seal koos kui Iisraeli hõimud ja Jeesuse jüngrid.
Käisime koos ja elasime koos.
Läbisime intensiivkursuseid,
mille raames veetsime koos aega hotellides.
See oli kui taevas maa peal.
Ma ei teadnud aastaid,
et Iisraelis on juute, kes usuvad tõeliselt Jeesusesse.
Kui nendega lõpuks kohtusin, olime kui üks suur pere.
Paljud organisatsioonid edendavad juutide ja araablaste vahelist rahu.
Joel ja Palvekoda keskenduvad konverentsidele,
mis koguvad sadu araabia- ja juudi noori kokku
ülistama koos Jumalat.
Jumal on tegutsenud imelistel viisidel.
Ta on vabastanud noori köidikutest ja vihast.
Noored on näljased Jumala järele ja Ta ilmutab end neile väelisel viisil.
Mõned usklikest juudid ja araablased teostavad lepitust abielu näol.
Araablasest Peteril on juudi naine.
Nad kohtusid Jews for Jesus organisatsiooni üritusel.
Mõlemad töötavad samas organisatsioonis.
Mulle hakkas see neiu kohe meeldima.
Ma ei mõelnud sellele, on ta juut või mitte.
Paari nädala pärast hakkasime käima.
Alles siis sain aru, et ta on ju juut ja mina araablane.
See oli minu jaoks uus samm.
Armastasin juute juba varem, kuid see olukord oli midagi muud.
Kultuurilised ja mõttemaailma erinevused,
erinev vaade elule.
Mu vanemate jaoks oli veidi raske mõista,
et abiellun juudi naisega.
Seda ei juhtu Iisraelis tihti.
Inimesed kardavad teha midagi nii võõrast.
Isegi kristlaste keskel
ei ole palju araablaste ja juutide vahelisi abielusid.
Nii et, mina, kes ma enne vihkasin ja jälestasin juute,
hakkasin neid armastama.
Samuti mu naine, kes varem kartis araablasi,
abiellus nüüd ühega.
Loomulikult ei ole me täiuslikud ja meil on omad erimeelsused,
kuid Jeesuse kaudu leiame alati lepituse.
Eliel Fos on messiaanliku koguduse noortetöö tegija.
Ka tema armastuslugu on üllatav.
Tema abielu on elav näide sellest,
kuidas Jeesus muudab vihavaenlased sõpradeks.
Jumal oma huumorimeeles otsustas anda mulle saksa naise.
Juudid kannavad teatud viha sakslaste vastu.
Igal aastal, holokausti mälestuspäeval,
tõuseb see haav uuesti esile.
Ma ei usu, et aeg parandab haavad.
Ainult andeksandmine saab seda teha.
Andestamine on otsustav faktor müüride murdmisel.
See ei pigista silma kinni raskete olukordade ees
ega ka julgusta meid varjama oma viha või hirmu.
Andestus tähendab sellest kõigest loobumist.
See ei pruugi alati muuta me olukordi, kuid see muudab me vaatenurka.
Peame õppima elama konflikti keskel, kuna arvan, et see ei lõppe niipea.
Mul ei ole lahendust ega vastuseid,
kuid me peame ise õppima, kuidas elada sellest kõrgemal.
Seetõttu mängivadki ülistus ja palve nii olulist rolli ühtsuse loomisel.
Need pööravad me tähelepanu Jeesusele,
eemale meid ümbritsevast reaalsusest.
Paljud inimesed elavad pinge, konfliktide ja hirmudega.
Kas on üldse võimalik tõusta neist kõrgemale?
Usun, et eriti kristlastena ei peaks me mõtlema maailma viisil
või elama hirmus.
See ei ole meie viis.
Jumal on koos meiega ja meie kindlus on Temas.
Usun, et enam kui midagi muud, püüabki hingevaenlane just hirmutada
Ka selle konflikti tuum on eelkõige hirm ja ähvardused.
Kui inimesed kardavad üksteist, hoiavad nad ka üksteisest eemale.
Iisraeli konflikt on väga sarnane mujalgi Lähis-Idas.
See on jõudnud isegi Euroopasse.
Olukorda iseloomustab moslemite ja terrori kartus.
Jällegi on keskmes ähvardused ja hirm.
Hoolimata kõigest näeme Jumalat tegutsemas.
Kümned tuhanded inimesed
pöörduvad esmakordselt Issanda poole.
Inimesed, kes pole varem evangeeliumit kuulnud.
Jesaja 19. ptk. räägib ühtsusest Iisraeli, Süüria ja Egiptuse vahel.
See kirjakoht räägib kogu Lähis-Ida piirkonnast.
Mitte ainult Iisraelis ja siinsete araablaste keskel,
vaid kogu Lähis-Idas on midagi toimumas.
Meie visioon ühtsusest
ulatub Iisraeli araablastest ka naaberriikide araablasteni.
Jumal tõotab, et Iisraeli ja Lähis-Ida araablaste vahel
saab olema ühtsus
ja nad saavad ülistama Jumalat koos.
Kui see juhtub, vabastab see õnnistuse üle maailma.
See on meie eesmärk.
Igatseme näha Jumala õnnistust kogu maailmas,
mis lähtub juutide ja araablaste omavahelisest ühtsusest.
Evangeeliumi vägi tuleb ainulaadselt esile,
kui araablastest kristlased kuulutavad juutidele Jeesusest.
Olen siin, et jagada rõõmusõnumit kõigile, kellega kohtun.
Araablastele, juutidele. Kõigile neile.
Tahame öelda neile, et armastame neid
ja et Jeesus suri ristil nende eest,
soovides päästa neid igavesest hukatusest igavesse ellu.
Tahame äratada neis kadedust.
Teostame projekte, kus kohtume inimestega.
Külastasin kord üht juudi perekonda ja ulatasin neile toidupaki.
Pereema vaatas mind jahmunult.
"Araablane toob juutidele süüa? Mispärast?"
Ta küsis: "Miks sa seda teed?"
"Araablased ja juudid ainult kaklevad. Miks sa tood meile süüa?"
Vastasin: "Kuna Jeesus õpetab, et pean teid armastama.
Seetõttu tahan ka jagada sinuga tõde."
"Mis tõest?" küsis ta.
"Sinu Messiast.
Sellest, kellest on sinu pühakirjas kirjutatud."
Üks küsimus jääb siiski veel õhku.
Kas juudid ja araablased saavad sõlmida rahu ilma Jeesuseta?
Iisraelis on palju häid koostööd ja rahu edendavaid organisatsioone.
Kuid ühtsus läbi andestuse ja Jeesuse armastuse
tundub olevat kõige tõhusam viis saavutamaks tõelist rahu.
Kui mina ja mu juudi sõbrad ei usuks Jeesusesse,
siis ma ei usu, et meil oleks midagi ühist.
Usun, et nende jaoks oleksin araablane ja mitte sõber.
Meie kultuurilised erinevused ja erinev taust
eraldaksid meid kui meie vahel seisev müür.
Kuid ma usun, et Jeesus murdis selle müüri
nagu Piibel ütleb.
"Ei ole kreeklast ega juuti" - nii on seal kirjas!
Oleme kõik üks - vennad ja õed. Nii näevad juudid mind nüüd.
Tänu Jeesusele on olukord teine.
Poliitilised lahendused on küll paberil kirjas,
kuid südamed jäävad muutumatuks.
Kuid Jeesus tuleb me südamesse.
Küsimus pole mitte paberites, vaid südames.
Ka religioon otsib sageli lahendusi reeglite ja paberite näol,
kuid Jeesus tahab tuua rahu me südameisse.
Üks Tema nimedest on Rahuvürst.
Kui Tema tuleb, toob Ta tõelise rahu.
Olen tundnud seda kristlastest araablaste seltsis.
Kui olen nendega koos, kogen rahu.
Kuigi me ei mõista üksteise keelt või pole kõige suhtes ühel arvamusel,
valitseb meie vahel rahu.
Seda teeb Jeesus.
Ma ei räägi juutidega kunagi poliitikast,
sest seda tehes saaksime üksteise peale pahaseks.
Ütlen ikka, et poliitika pole meie teema.
Me ei saa kokku, et tülitseda, vaid et üksteist armastada.
Kui näitame üles armastust, valitseb ka rahu.
Ühtus ja osadus kaovad ühe sekundiga,
kui hakkame väitlema.
Eriti erinevate inimeste seltsis võib asi väljuda kontrolli alt.
Meil on palju erinevusi, mille kallal töötada.
Kuidas me käitume oma kogudustes või pereelus?
Millised on me arvamused poliitilistes või teoloogilistes küsimustes?
Need takistused tuleb lihtsalt ületada.
See on võimalik,
kui keskendume asjadele, mis meid ühendavad.
Luues ja ehitades suhteid, õpime tundma ja usaldama üksteist.
Kui aga usaldus on loodud, ei hirmuta ka erimeelsused enam
ja see on ülioluline.
Sest mõttetasandil oleme me erinevad.
Kui aga usaldame üksteist piisavalt,
siis ka teame, et need erimeelsused ei lõhu me suhteid.
Lepitus ei toimu vaid ühekordselt.
Andestamine on jätkuv tegevus mõlema osapoole jaoks.
Me peame hoidma oma südameid pehmena,
et suuta alati andestada
ja me vajame selleks Jumala abi.
Sa koged aegajalt ikka kibestumist ja seda, kuidas viha tõuseb taas esile.
Tean seda oma kogemusest.
Kuid siis pean pöörduma Jumala poole
ja paluma, et see kibedus ei võtaks taas võimust.
Psalmides 133 peitub üks huvitav tõotus:
"Vaata, kui hea ja armas on see, et vennad üheskoos elavad!"
Ühtsuses peitub vägev võidmine.
Ühtsus toob esile läbimurdeid ja Jumal ise on selle kõige keskel.
Sa oled korraga osa ühest suurest perekonnast,
mille liikmeid sa ei saa ise valida.
Kui meid on lepitatud Jumalaga,
tulevad me ellu inimesed,
kellega me loomulikul teel ei kohtuks.
Me isegi ei otsiks nende seltskonda.
Usun, et kristlased peavad mõistma ühtsuse sõnumi tähtsust.
Nii nagu Efeslastele kiri ütleb - Jeesus suri meie eest ristil
ning Tema vere kaudu on juudid ja paganad üks uus inimene.
Kui Jeesus suudab liita ühte juudid ja araablased
ning muuta vaenlased vendadeks,
siis kas me eludes saaks olla ühtegi vihkamise või hirmu müüri,
mida Tema ei suudaks murda?
Tõlge: Sanna Pitko