Tervehtii jo meitä joulu armahin, -
tuli kylmän teitä, armas kuitenkin.
Hänpä hymyellen tupahan jo saa.
Lapset hyppiellen häntä seuraajaa.
Kynttilät ne hohtaa tähtösinä niin, -
sepä mielen johtaa Betlehemihin.
Loista lapsen tiellä joulutähtönen!
Oi, niin ilomiellä sua katselen!
Näithän, tähti Herran, lapsosenakin, -
pieni hän ol' kerran Vapahtajakin.
Loistit kirkkahasti silloin seimehen, -
Loistat siitä asti aina eellehen.
Oi, sä ilon tuoja, joulu herttainen, -
rauhan, riemun tuoja, talven kukkanen!
Polvillas' sä meitä hypittelet vaan, -
kutsut enkeleitä joukkoon laulamaan.
Enkel'ääniin liittää lapset äänens' saa, -
kaikki hyvät kiittää Herraa Jumalaa.
Oikein hyvää iltaa kaikki TV7:n katselijat!
Tervetuloa kanssamme laulamaan tänään joululauluja!
Joulu tuo mieleen muistoja -
- rakkaita, lämpimiä, kaukaisiakin.
Joka tapauksessa haluamme tänä iltana yhdessä kokea jälleen -
sen joulun suuren sanoman, -
mikä kertoo meille Jeesuksen syntymästä.
Tänään on Sibeliuksen päivä.
Johan Christian Julius Sibelius syntyi -
8. joulukuuta 1865 Hämeenlinnassa.
Se oli 155 vuotta sitten.
Hänen tuotantonsa on hyvin tunnettu maailmalla.
Suomalaista säveltäjistä hän on tunnetuin - näin voimme sanoa.
Tänään laulamme myös hänen laulujaan. Kuinkas muuten?
Jouluna hiljennymme.
Jouluna katselemme, mihin maailma on menossa.
Tänä jouluna erityisesti TV7 haluaa tarjota tämän mahdollisuuden.
Voit laulaa joululauluja siellä kotonasi -
tai joidenkin ystäviesi kanssa, missä sitten lienetkin -
tai vaikka auton ratissa ollessasi.
Tänään kuitenkin tärkeä kysymyksemme on: -
Mitä varten joulua vietetään?
Sen suurin sanoma on: Vapahtaja on syntynyt.
Siksi haluamme jo tässä vaiheessa, -
että voisit jättää arjen huolet.
Voisit keskittyä näiden laulujen sanomaan.
Voisit keskittyä siihen, mistä näissä lauluissa todella -
kaikkein syvällisimmin kerrotaan.
Ei vain niin, että jotakin sellaista konemaista, -
vaan että ajattelisit, mitä näissä lauluissa on.
Ensimmäiseksi lauluksi meillä onkin valittuna yhteislaulu: -
'Arkihuolesi kaikki heitä'.
Äsken kuulimme Elina Rantamäen laulavan -
ja Mikko Haapaniemen säestävän - ja kuinkas muuten -
Sibeliustahan sieltä tuli heti alkuun.
Nyt on kuitenkin vuorossa 'Arkihuolesi kaikki heitä'.
Alpo Noponen istui kesällä 1916 kesämökillään -
ja kirjoitti tämän laulun sanat.
Ajatella, että hän keskellä kesää ajatteli jo joulua.
Opettajamies vietti ansaittua kesälomaa.
Vuonna 1919 sanat kulkeutuivat Leevi Madetojalle, -
joka teki tämän sävelen.
Sen me nyt laulamme: 'Arkihuolesi kaikki heitä'.
Nyt meitä laulattaa Toni Hintsala -
ja Mikko Haapaniemi edelleen säestää.
Arkihuolesi kaikki heitä, -
mieles' nuorena nousta suo!
Armas joulu jo kutsuu meitä -
taasen muistojen suurten luo.
Kylmä voisko nyt olla kellä, -
talven säästä kun tuoksahtaa -
lämmin leuto ja henkäys hellä, -
rinnan jäitä mi liuottaa?
Syttyi siunattu joulutähti -
yöhön maailman raskaaseen.
Hohde määrätön siitä lähti, -
viel' on auvona ihmisten.
Kun se loistavi lasten teille, -
päilyy järvet ja kukkii haat.
Kuusen kirkkahan luona heille -
siintää onnelan kaukomaat.
'Enkeli taivaan lausui näin' on varmasti -
yksi kaikkien aikojen suosituimpia joululauluja.
Se on meillä suomalaisilla osa suomalaista kulttuuriperinnettä.
Älkäämme unohtako sitä.
Melodia on reformaattori Martti Lutherin käsialaa.
Se otettiin käyttöön vuonna 1539.
Jopa Johann Sebastian Bach on käyttänyt tätä melodiaa -
omassa kuuluisassa Joulu- oratoriossaan.
Luther kirjoitti vuonna 1535 perheelleen -
Jeesuksen syntymästä kertovan joululaulun.
Saksalaiseen jouluperinteeseen kuului jo silloin -
pienten joulunäytelmien tai uusien laulujen teko perheen/suvun kesken.
Näin Lutherkin, uudistusmielinen mies monin tavoin, teki tämän.
Laulussa oli 15 säkeistöä.
Hemminki Maskulainen teki siitä ensimmäisen suomennoksen v. 1605.
Siinä oli vain 12 säkeistöä. Sen jälkeen virrestä on tehty -
Julius Krohnin 10 säkeistön suomennos, jota yhä lauletaan.
Kuitenkin myös Elias Lönnrot teki oman suomennoksensa.
Se ei saanut oikeastaan ilmaa siipiensä alle.
Se tehtiin vuonna 1867, ja jäi oikeastaan unholaan.
Nyt, kun laulamme, niin Hanna Lehtonen ja Raakel Sjöroos -
johdattelevat meitä tähän lauluun, -
jonka me kaikki olemme jo lapsena oppineet.
Enkeli taivaan lausui näin: -
Miks' hämmästyitte säikähtäin?
Mä suuren ilon ilmoitan -
maan kansoille nyt tulevan.
Herramme Kristus teille nyt -
on tänään tänne syntynyt, -
ja tää on teille merkiksi: -
seimessä lapsi makaapi.
Nyt Jumalalle kunnia, -
kun antoi ainoon Poikansa.
Siit' enkelitkin riemuiten -
veisaavat hälle kiitoksen.
Maailman suosituin joululaulu lienee -
'Jouluyö, juhlayö! Päättynyt kaikk' on työ'.
Tuo laulu syntyi vuonna 1818 aika nopeassa tahdissa.
Itävallasta Alppien juurelta se lähti leviämään ympäri maailmaa.
Joulun aika on herkkää aikaa. Silloin tarvitaan herkkiä lauluja.
Oberndorfin kylän pastori Joseph Mohr valmisteli -
joulusaarnaansa jouluyön messua varten.
Kesken saarnan valmistelun hänelle tuotiin sana, -
että miilunpolttajan kodissa on iloinen perhetapahtuma.
Sinne on syntynyt lapsi, jota pitäisi lähteä heti siunaamaan.
Hän jätti saarnan valmistelun kesken ja lähti sinne vuorelle.
Miilunpolttajan hämärässä majassa hänet kohtaa kaunis näky: -
nuori äiti pitää lasta käsivarsillaan.
Se painui hänen sieluunsa.
Kun hän tuli pois tuosta tehtävästä, hän teki runon -
'Jouluyö, juhlayö! Päättynyt kaikk' on työ'.
Samalla hän antoi tehtäväksi seurakunnan kanttorille -
Franz Gruberille tehdä sävellys tähän lauluun.
Niinhän sekin syntyi - ja jo jouluyön messussa.
Tämä kaksikko, toinen basso ja toinen tenori, lauloi tämän laulun.
Pahaksi onneksi urut olivat rikki, mutta Gruber osasi soittaa kitaraa.
Hän kitaralla säesti, ja tämä laulu lähti maailmalle.
Ajatella, että kun urkujen korjaaja tuli kylään, -
hän huomasi tämän laulun ja vei sen edelleen eteenpäin.
Niin se lähti ympäri maailmaa -
ja soi tänä päivänä hyvinkin monessa maassa -
yli 300 kielelle käännettynä.
Suomalaiset sanat ovat Gustaf Oskar Schönemanin.
Itävallassa tämä laulu on kansallisaarre.
Sitä ei saa kaupallisesti esittää ennen jouluaattoa.
Sitä varjellaan tässä mielessä.
Hieno perinne myös heillä siellä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana kerrotaan, -
että rintaman saksalaiset, ranskalaiset ja englantilaiset -
olivat vastakkain jouluyön tullessa.
Kuuluisa saksalainen tenori Nikolaus Brink virittää -
laulun 'Jouluyö, juhlayö'.
Molemmilta puolilta noustiin ylös taisteluhaudoista -
ja yhdyttiin tähän lauluun. Hetkiseksi koettiin rauhaa -
uuvuttavien taisteluitten keskellä.
Näin suuri voima on joululaululla.
Se on sillä myös tänä päivänä. Yhdytään tähän lauluun.
Jouluyö, juhlayö!
Päättynyt kaikk' on työ.
Kaks' vain valveill' on puolisoa -
lapsen herttaisen nukkuessa -
seimikätkyessään.
Seimikätkyessään.
Jouluyö, juhlayö!
Paimenill' yksin työ.
Enkel' taivaasta ilmoitti heill':
Suuri koittanut riemu on teill'!
Kristus syntynyt on, -
Kristus syntynyt on!
Jouluyö, juhlayö!
Täytetty nyt on työ.
Olkoon kunnia Jumalalle, -
maassa rauha myös ihmisille!
Olkoon suosio suur'!
'Maa on niin kaunis'; -
se ei ole alun alkaen ollut oikeastaan joululaulu.
Se juontaa juurensa aina -
ristiretkeläisten matkalauluun 1200-luvulle.
Ensimmäisen kerran se ilmestyi -
sleesialaisena kansansävelmänä -
laulukokoelmassa vuonna 1842.
Sen sanat teki myöhemmin -
tanskalainen kirkkoherra Ferdinand Fenger -
ja tanskalainen B. S. Ingemann teki vielä lopulliset sanat.
Suomessa sitä on totuttu laulamaan joululauluna 'Maa on niin kaunis'.
Ruotsissa sitä lauletaan kesällä, kun maa on kirjaimellisesti kaunis.
Hilja Haahti suomensi tämän, ja vuonna 1900 -
se julkaistiin kokoelmassa Hengellisiä lauluja ja virsiä.
Se on niistä monista suomennoksista kaikkein paras.
Näin on ajateltu, koska se on saavuttanut tämän suosion.
Hieman tästä laulun taustasta.
Vuonna 1850, -
kun Ingemann kirjoitti nämä sanat, -
ne sopivat siihen maailman tilanteeseen.
Tanska ja Preussi olivat käyneet keskenään verisen sodan.
Sota oli juuri päättynyt, -
ja ihmisten ainoa toive oli rauha.
Tämän laulun ilmaus "maassa nyt rauha" on -
hyvinkin osuva siihen, mitä sen syntyaikoina tapahtui.
Rauhaa ihmiset kaipaavat.
Rauhaa, todellista rauhaa, sisäistä rauhaa.
Sitä tämäkin tuttu laulu meille haluaa viestittää.
On sanottu, että meidän elämämme on -
niin kuin pyhiinvaeltajan matka.
Me kuljemme erilaisten vaiheiden läpi.
Välillä koemme ehkä surua, murhetta, -
rauhattomuutta, mutta Jeesus Kristus, Rauhan ruhtinas, -
on rauhan luvannut meille antaa.
Siihen tämä laulu meitä erityisesti haluaa viedä juuri tänä jouluna, -
jotta pääsemme siihen joulurauhan tunnelmaan.
Maa on niin kaunis, -
kirkas Luojan taivas, -
ihana on sielujen toiviotie.
Maailman kautta -
kuljemme laulain, -
taivasta kohti matka vie.
Kiitävi aika, -
vierähtävät vuodet, -
miespolvet vaipuvat unholaan.
Kirkasna aina -
sielujen laulun -
taivainen sointu säilyy vaan.
Enkelit ensin -
paimenille lauloi, -
sielusta sieluhun kaiku soi: -
Kunnia Herran, -
maassa nyt rauha, -
kun Jeesus meille armon toi.
Joululaulut ovat yleensä aika vanhoja, -
mutta ne ovat säilyttäneet tuoreutensa vuodesta toiseen.
Sanotaan, että joulu on joka vuosi yhtä uusi.
Seuraavana meillä onkin vuorossa -
'Hiljaa, hiljaa joulunkellot kajahtaa'.
Tämän laulun sanat syntyivät ensin.
Vuonna 1898 -
Jyväskylän seminaarin 3. vuoden opiskelija Helmi Roos -
sai tehtäväkseen kirjoittaa joulurunon -
teokseen Kristillinen kalenteri.
Se oli sellainen joulukirja, joka ilmestyi.
Hän oli tunnettu siitä, että hän kirjoitteli runoja.
Eihän se kukko kuitenkaan aina käskien laula, -
joten ei meinannut millään tulla valmista tästä runosta.
Deadline eli määräaika oli jo kulumassa umpeen ja hän tuskailee.
Syksyisen lämpimänä lauantai-iltana hän avaa huoneen ikkunat.
Seminaarin lähellä alapuolella on Jyväskylän kaupungin kirkko, -
ja ehtookellot alkoivat soida.
Näiden kellojen rauhoittavaa ääntä kuunnellessaan -
hän tajuaa: "Tästä minä sen runon teen!"
Kuinka ollakaan, hän sai runon valmiiksi.
Nyt on ollut jo vuosikymmenten ajan -
meidän mahdollista sitä laulaa.
Joskus vuosien 1914-1915 tienoilla -
sattui tämä runo säveltäjä Armas Maasalon käteen.
Maasalo oli viettämässä kesää Sakkolassa, -
Karjalankannaksen kuuluisien porsaiden pitäjässä.
Sen pappilassa ja kanttorilassa istuessaan hän katsoi tätä runoa -
ja kirjoittaa: "Runo alkoi heti soida minun sisimmässäni."
Hän muisteli tätä tilannetta.
Vaikka hän oli lomalla, hänen piti hakea heti -
nuottipaperia, kynä - ja pian sävellys oli valmis.
Tämäkin syntyi nopeasti, mutta lopputulos on tavattoman hieno.
Sen me jälleen laulamme yhdessä: -
'Hiljaa, hiljaa joulun kellot kajahtaa'.
Joissakin kirjoissa nimi on Helmi Auvinen.
Hän myöhemmin avioitui kauppaneuvos Auvisen kanssa, -
ja hänen nimensä muuttui.
Neiti-ihmisenä hän tämän runon kuitenkin kirjoitti.
Hiljaa, hiljaa -
joulun kellot kajahtaa.
Kautta avaruuksien -
kaikuu laulu riemuinen: -
Jeesus tullut on!
Hiljaa, hiljaa -
joulun kellot kajahtaa.
Taivahalla säteillen -
välkkyy sarja tähtösten: -
Jeesus tullut on!
Hiljaa, hiljaa -
joulun kellot kajahtaa.
Kirkkaat joulun kynttilät -
lempeästi hymyvät: -
Jeesus tullut on!
Hiljaa, hiljaa -
joulun kellot kajahtaa.
Kaikuu laulu lapsosten -
kirkkahasti helkkyen: -
Jeesus tullut on!
Sakari Topelius on tunnettu satusetänä.
Lapsuudesta monet muistavat hänen iki-ihanat satunsa, kertomuksensa, -
historialliset kertomukset jne.
Hän on myös tunnettu runoilija -
ja tehnyt monia sellaisia teoksia ja tuotantoja, -
jotka vielä tänä päivänäkin ovat ajankohtaisia.
'Sylvian joululaulu' on monena vuonna -
äänestetty ehkä kaikkein kauneimmaksi joululauluksi.
Siitä Suomen kansa pitää ja sitä suorastaan rakastaa.
Siinä on Topeliuksen sanat ja Karl Collanin sävelmä.
Toki, kun tämä runo oli niin kuuluisa, -
monet säveltäjät olisivat halunneet säveltää sen ja tekivätkin sen.
Ne eivät kuitenkaan saaneet sitä suosiota kuin Collanin sävellys.
Sanat Topelius kirjoitti vuonna 1853 -
- siis tietenkin ruotsiksi.
Martti Korpilahti teki suomennoksen vuonna 1918.
On ajateltu, että tämä laulu on tehty Sisiliassa.
Se kertoo niin elävästi siitä.
Tosi asiassa Topelius kirjoitti tämän laulun Suomessa -
oltuaan Sisiliassa oikeastaan aika pitkänkin aikaa.
Tämä Suomen kauneimmaksi joululauluksi -
mm. kahdesti Yleisradion äänestyk- sessä äänestetty laulu puhuttelee.
Suomen Lähetysseuran kauneimpien joululaulujen äänestyksessä -
laulu on ollut aina kärkisijoilla.
Tässä laulussa on nähty symboliikkaa.
Tässä laulussa on nähty niitä vaiheita, -
jolloin suomalaisuusaate nosti päätään ja Topelius oli siinä mukana.
Ensimmäiset haaveet Suomen itse- näisyydestä olivat alkaneet elää.
Siinä kerrotaan vangitusta, -
jolla on vapautumispyrkimyksiä, vapauden kaipuu.
Siinä on kuitenkin myös ihan realismia.
Nimittäin tämä mustapääkerttu 'Sylvia atricapilla', -
tuo kaunis iloinen laulaja, -
jota Suomessa tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa, -
talvehtii siellä Välimeren rannoilla.
Italialaiset pyysivät näitä verkoilla -
ja käyttivät ravinnokseen.
Usein he vielä tekivät niin raa'asti, -
että kun saivat yhden kiinni, sulkivat sen häkkiin -
ja puhkaisivat siltä silmät.
Siellä häkissä tämä raukka hädissään laulaa, laulaa.
Varmaan lajitoverit soinnusta tiesivät, että jossain oli hätä.
Kun nämä tulivat siihen lähelle, heidät pyydystettiin.
Kun Topelius näki tämän, hän raivostui!
Hänestä tämä oli vihoviimeinen tapa toimia.
Hän ei voinut sitä millään hyväksyä eikä sietää, -
muttei voinut sen maan oloihin vaikuttaa.
Kun hän tuli Suomeen, hän perusti -
maamme ensimmäisen eläinsuojeluyhdistyksen.
Luonto oli lähellä tätä kirjailijaa.
Tätä laulua jotkut ehkä ajattelivat symbolisena: -
Suomi pyrkii kahleistaan.
Sitäkin se aika oli. Se on historiallinen tosiasia, -
mutta siinä oli myös toinen puoli, joka oli sitä arkipäivää, -
jota Topelius ei halunnut katsella.
Tämän laulun me nyt laulamme.
Kun yhdyt tähän lauluun, mieti sitä, -
millaisissa vaiheissa sen sanat ovat syntyneet.
Me suomalaiset olemme oppineet rakastamaan luontoa -
ja toivottavasti rakastamme sitä myös - oli joulu tai juhannus.
Ja niin joulu joutui jo taas Pohjolaan; -
joulu joutui jo rintoihinkin.
Ja kuuset ne kirkkaasti luo loistoaan -
jo pirtteihin pienoisihin.
Mutt' ylhäällä orressa vielä on vain -
se häkki, mi sulkee mun sirkuttajain, -
ja vaiennut vaikerrus on vankilan.
Oi, murheita muistaa ken vois laulajan?
Miss' sypressit tuoksuu nyt talvellakin, -
istun oksalla uljaimman puun.
Miss' siintääpi veet, viini on vaahtovin -
ja sää aina kuin toukokuun.
Ja Etnanpa kaukaa mä kauniina nään.
Ah, tää kaikki hurmaa ja huumaapi pään, -
ja laulelmat lempeesti lehdoissa soi, -
sen runsaimmat riemut ken kertoilla voi!
Sä tähdistä kirkkain nyt loisteesi luo -
sinne Suomeeni kaukaisehen!
Ja sitten kun sammuu sun tuikkeesi tuo, -
sa siunaa se maa muistojen!
Sen vertaista toista en mistään ma saa.
On armain ja kallein mull' ain' Suomenmaa!
Ja kiitosta sen laulu soi Sylvian -
ja soi aina lauluista sointuisimman.
Seuraavaksi pidämme pienen tauon ja katselemme vähän, -
mitä mahdollisuuksia on tulevana jouluna hankkia joululahjoiksi.
Hyviä kirjoja kannattaa hankkia. Kun on tämä korona-aika -
ja ihmiset varmasti lukevat, -
niin seuraavaksi niistä kuullaan hyvää kuultavaa.
Katsellaan ja kuunnellaan, mitä sieltä tulee.
Haluaisitko sinäkin enemmän naisten yhteyttä elämääsi?
Tilaa Christina-naistenlehti, joka ilmestyy 6 krt/v.
Se on täynnä upeita erilaisia tarinoita naisten elämästä.
Voit tilata sen myös ystävällesi lahjaksi.
Oikein siunattua joulunaikaa sinulle!
Jumala haluaa meidän kohtelevan toisiamme arvostaen, -
mutta kuinka rakentaa tätä kulttuuria arjessa?
Kari O. Niemi puhuu etenkin isille, johtajille ja kasvattajille, -
mutta opas soveltuu hyvän arjen askeliksi kaikille.
'Kulttuurina kunnioitus' on nyt saatavilla TV7:n kaupassa.
Raamatunopettaja Gertrud Storsjö varoittaa meditaation, -
joogan ja mindfulnessin sidoksista itämaiseen hengellisyyteen.
Kirja Vapautettu - irti idän hengellisyydestä ja okkultisimista -
on saatavilla TV7:n kaupassa.
Helena Penttilän 'Turvallisissa käsissä' -kirja on -
kiertävän evankelistan koskettava muistelmateos, -
jossa elävä Jumala toimii voimallisesti.
Helena Penttilän 'Turvallisissa käsissä' on nyt TV7:n kaupassa.
Kuten olemme todenneet, -
joululaulut ovat yleensä eläneet jo vuosikymmeniä tai vuosisatoja.
Harvoin uusi joululaulu murtautuu suosikkilistojen kärkeen.
Niin on vaan käynyt laululle 'Näin sydämeeni joulun teen'.
Se on kaikkien aikojen myydyin joululevy Suomessa -
ja nimenomaan se, jonka Vesa-Matti Loiri on laulanut.
Tämä harvinaisuus on nyt meillä seuraavana vuorossa.
Oli valmisteilla Vesa-Matti Loirin joululevy.
Siitä puuttui vielä yksi laulu. No, mistäs se?
Vexi Salmi, tuo tunnettu Hämeenlinnan suuri poika, -
sananikkari, teki sanat -
ja vei sen seinän takana olevalle säveltäjälle Kassu Haloselle: -
"Tee tuohon hyvä sävel."
Eikä aikaakaan, kun sävel oli valmis.
Salmi kuunteli seinän takaa säveliä ja huusi välillä: -
"Ei tarvitse enää! Tuo riittää!"
Niin se valmistui.
Ajatella! Seuraavana päivänä -
Vesa-Matti Loiri lauloi sen studiokielellä 'suoraan purkkiin'.
Päivässä valmistunut laulu ja seuraavana päivänä esityskuntoon!
Ja siitä tuli kaikkien aikojen suosituin!
On aika mielenkiintoista, -
että moni muukin joululaulu on saanut samanlaisen syntyprosessin, -
mutta tämä tapahtui vuonna 1988 Suomessa.
Jos ajatellaan tätä laulua...
Vexi Salmi kertoi haastattelussaan, -
että jotkut kristilliset piirit eivät halunneet sitä ensin hyväksyä.
Kun se oli valmis, hän oli sanonut Haloselle: -
"Kuule, tämä on nyt semmoinen laulu, -
että tämä, kuule, joskus on vielä mukana virsikirjassa."
Kristikansa on tämän ottanut omakseen.
Sen me laulamme ja heti perään laulun 'Tähti, tähdistä kirkkain'.
Sen myös Kassu Halonen apunaan Kisu Jernström on säveltänyt -
ja Vexi Salmi sanoittanut.
Molemmat laulut ovat niitä, jotka painuvat sydämeen.
On jouluyö, sen hiljaisuutta -
yksin kuuntelen -
ja sanaton on sydämeni kieli.
Vain tähdet öistä avaruutta -
pukee loistaen -
ja ikuisuutta kaipaa avoin mieli.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
On jouluyö ja lumihuntuun -
pukeutunut maa, -
kuin yhtä puhdas itse olla voisin.
Se ajatukset joulun tuntuun -
virittymään saa, -
kuin harras sävel sisälläni soisi.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
On jouluyö, sen syvä rauha -
leijuu sisimpään, -
kuin oisin osa suurta kaikkeutta.
Vain kynttilät ja kultanauhat -
loistaa hämärään, -
vaan mieleni on täynnä kirkkautta.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
Näin sydämeeni joulun teen -
ja mieleen hiljaiseen -
taas Jeesus-lapsi syntyy uudelleen.
On illansini, luonto vaiti hetkisen -
ja tähtitaivas harmaa pilvinen.
Kuin kauan sitten taaskin lapsen mielin avoimin -
mä hiljentyä jouluun tahtoisin.
Vaan ajatukset, työ ja arki kiireinen -
on sumentaneet lapsen herkkyyden.
Mä katson kauan ylös talvitaivaan hämärään -
ja toivon, että joulun tähden nään.
Tähden tähdistä kirkkaimman, -
mä toivoisin hohtavan taas joulun sanomaa.
Tähden tähdistä kirkkaimman -
mä tahtoisin johtavan taas vuosisatain taa.
Sen lapsenmieli löysi, tuntein vaistosin -
ja tunnelman niin herkän tavoitin.
Nyt aikuisena pienen hetken ohikiitävän -
voi löytää vielä tunteen lämpimän.
Jos lapsen vahvan uskon vielä löytäisin, -
niin joulun tähti loistais' vieläkin.
Se syttyy niille, jotka vain sen nähdä haluaa -
ja valaisee vain lapsen maailmaa.
Tähden tähdistä kirkkaimman -
mä toivoisin hohtavan taas joulun sanomaa.
Tähden tähdistä kirkkaimman -
mä tahtoisin johtavan taas vuosisatain taa.
Tähden tähdistä kirkkaimman -
mä toivoisin hohtavan taas joulun sanomaa.
Tähden tähdistä kirkkaimman -
mä tahtoisin johtavan taas vuosisatain taa.
'Heinillä härkien kaukalon' on vanha ranskalainen joululaulu.
Sitä yhä uudelleen toivotaan ja toivotaan Suomessakin.
Martti Korpilahti on tehnyt suomenkieliset sanat.
Siinä tulee oikeastaan koko evankeliumi -
Jeesuksen syntymästä aina sinne ristinkuolemaan asti.
Toisena lauluna heti perään -
'On hanget korkeat nietokset'.
Se on Sibeliuksen sävellys, -
joka aina tempaa mukaansa.
Sen sanat on kirjoittanut Wilkku Joukahainen.
Hän oli Sortavalan seminaarin opiskelija, -
jonka runo ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1901.
Se ei ollut missään runokokoelmissa.
Liekö ollut vaan jollekin erilliselle paperille kirjoitettu, -
mutta se jostain syystä päätyi Sibeliuksen käsiin.
Tietoa siitä ei ole, mutta on merkitty, -
että sävellysvuosikin olisi tuo 1901 -
eli sama vuosi kuin tämä opiskelija sen kirjoitti.
Näin ne syntyvät joskus - kuten sanomme - sattumalta, -
mutta tässäkin on selvästi ollut korkeampi johdatus.
Tätä laulua ovat näet laulaneet lapset, -
sitä ovat laulaneet nuoret ja vanhemmatkin ihmiset, -
ja aina se on yhtä mahtava.
'Heinillä härkien kaukalon' ja 'On hanget korkeat nietokset'.
Heinillä härkien kaukalon -
nukkuu lapsi viaton.
Enkel'parven tie kohta luokse vie -
rakkautta suurinta katsomaan.
Helmassa äitinsä armahan -
nukkuu Poika Jumalan.
Enkel'parven tie kohta luokse vie -
rakkautta suurinta katsomaan.
Keskellä liljain ja ruusujen -
nukkuu Herra ihmisten.
Enkel'parven tie kohta luokse vie -
rakkautta suurinta katsomaan.
Ristillä rinnalla ryövärin -
nukkuu uhri puhtahin.
Enkel'parven tie kohta luokse vie -
rakkautta suurinta katsomaan.
On hanget korkeat nietokset, -
vaan joulu, joulu on meillä!
On kylmät, paukkuvat pakkaset -
ja tuimat Pohjolan tuuloset, -
vaan joulu, joulu on meillä.
Me taasen laulamme riemuiten, -
kun joulu, joulu on meillä!
Se valtaa sielun ja sydämen -
ja surun särkevi entisen, -
mi kasvoi elämän teillä!
Oi käykää, ystävät, laulamaan, -
kun joulu, joulu on meillä!
Se tuttu ystävä vanhastaan -
on tänne poikennut matkoillaan -
ja viipyy hetkisen meillä.
Nyt tähtitarhoihin laulu soi, -
kun joulu, joulu on meillä!
Nyt maasta taivaaseen päästä voi, -
jos sydän nöyrä on lapsen, oi, -
kun joulu, joulu on meillä!
Oi anna Jumala armoas', -
kun joulu, joulu on meillä!
Ja kansaa suojaa sun voimallas', -
meit' auta näkemään taivaitas', -
kun joulu, joulu on meillä!
Seuraavaksi 'Nyt syttyy valot tuhannet taas tänne Pohjolaan'.
Se on ruotsalaisen monitoiminaisen ja lahjakkuuden -
Emmy Köhlerin sanoitus ja sävellys.
Hän oli opettaja, kirjailija, säveltäjä.
Vuonna 1898 -
tämäkin laulu on nähnyt päivänvalon.
Samalla myös Hanna ja Raakel laulavat -
ja laulattavat meitä ruotsiksi: -
'Jul, jul, strålande jul!'
'Joulu, loisteesi luo!' Toki siihen on myös suomennos.
On hyvin tärkeää muistaa, -
että tämä laulu muistuttaa meitä siitä, -
että meillä on kaksi tai kolmekin kansalliskieltä, kun saamekin on.
Meillä suomenkielisillä on mainio tilaisuus -
yhtyä tähän toiseen kotimaiseen.
Nämä laulut laulamme Hannan ja Raakelin johdolla.
Nyt syttyy valot tuhannet -
myös tänne Pohjolaan.
Ja taivahalta tähtöset -
jo luovat loistettaan.
Taas yli koko maailman -
käy tieto verraton: -
Jo syntyi Poika Jumalan, -
jo Kristus tullut on.
Oi, Betlehemin tähtönen, -
luo valos' päälle maan!
Tuo joulurauha suloinen -
myös majaan matalaan.
Nyt avaa ovet sydänten.
Ne siitä rauhan saa.
Kas, loiste joulutähtösen -
tuo rauhan sanomaa.
Jul, jul, -
strålande jul, -
glans över vita skogar, -
himmelens kronor med gnistrande ljus, -
glimmande bågar i alla Guds hus.
Psalm, som är sjungen från tid till tid, -
eviga längtan till ljus och frid!
Jul, jul, -
strålande jul, -
glans över vita skogar!
Kom, kom, -
signade jul!
Sänk dina vita vingar -
över stridernas blod och larm, -
över all suckan ur människobarm, -
över de släkten som gå till ro, -
över de ungas dagande bo!
Kom, kom, -
signade jul!
Sänk dina vita vingar!
Lasse Heikkilä on tämän hetken -
ehkä yksi tunnetuimpia hengellisen musiikin tekijöitä.
Hän on säveltäjä, sovittaja, sanoittaja, kuoron johtaja.
Lasse on tehnyt paljon, suuria musikaaleja ja lauluja, -
jotka koskettavat ja puhuttelevat.
'Kuka Hän on' on eräs hänen laulunsa, -
joka meidän seuraavaksi on mahdollisuus laulaa -
Hannan ja Raakelin säestämänä jälleen.
Tuo laulu kertoo Jeesuksesta seimen lapsena -
ja myös sitten ristin sankarina: -
'Kuka Hän on'.
Hän on seimessä nukkunut lapsi.
Hän on täyttymys ennustusten.
Hän on Jumalan ainoa Poika.
Hän on Messias kaipaavien.
Hän on kärsivän maailman toivo, -
auttaja sorrettujen, -
henkensä antava Paimen, -
Kuningas juutalaisten.
Mutt' mitkään sanat ei kertomaan riitä.
Jokainen kuva vain varjo on siitä, -
millainen voima on rakkauden, -
jolla Jeesus on voittanut vallan pimeyden.
Vasta, kun pasuuna viimeinen soittaa -
ja päivä ikuinen kansoille koittaa, -
käsittämättömän kirkkauden -
koko maailma tuntee ja tietää totuuden, -
kuka Hän on.
Kuka Hän on.
Hän on kaikista tähdistä kirkkain,
lähde voiman ja viisauden.
Hän on ikuinen Ruhtinas rauhan, -
Neuvonantaja ihmeellinen.
Jeesus Kuningas on Kuninkaiden, -
Herrojen Herra Hän on.
Hallitsija yli kaiken, -
alku ja loppu Hän on.
Kun mitkään sanat ei kertomaan riitä, -
jokainen kuva vain varjo on siitä, -
millainen voima on rakkauden, -
jolla Jeesus on voittanut vallan pimeyden.
Vasta, kun pasuuna viimeinen soittaa -
ja päivä ikuinen kansoille koittaa, -
käsittämättömän kirkkauden -
koko maailma tuntee ja tietää totuuden: -
kuka Hän on.
Kuka Hän on.
Hän Jeesus on!
Seuraava kaksikko, Sibelius ja Topelius, on jälleen vuorossa.
'En etsi valtaa, loistoa, en kaipaa kultaakaan, -
mä pyydän taivaan valoa ja rauhaa päälle maan.'
Topelius kirjoitti sen ruotsiksi vuonna 1887.
Suomentajaa ei valitettavasti ole missään kirjoissa tiedossa.
Sibeliuksen sävellys ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1909.
Muistamme, että Suomessa olivat silloin ns. sortokaudet.
Ne saivat monet taiteilijat tekemään tuotoksia, -
runoja, musiikkia. Sibelius oli yksi näistä.
Tässä siis 'En etsi valtaa, loistoa'.
En etsi valtaa, loistoa, -
en kaipaa kultaakaan.
Mä pyydän taivaan valoa -
ja rauhaa päälle maan.
Se joulu suo, mi onnen tuo -
ja mielet nostaa Luojan luo.
Ei valtaa eikä kultaakaan, -
vaan rauhaa päälle maan.
Suo mulle maja rauhaisa -
ja lasten joulupuu, -
Jumalan sanan valoa, -
joss' sieluin kirkastuu.
Tuo kotihin, jos pieneenkin, -
nyt joulujuhla suloisin, -
Jumalan sanan valoa -
ja mieltä jaloa.
Luo köyhän niin kuin rikkahan -
saa joulu ihana!
Pimeytehen maailman -
tuo taivaan valoa!
Sua halajan, Sua odotan, -
Sä Herran maan ja taivahan.
Nyt köyhän niin kuin rikkaan luo -
suloinen joulus' tuo.
Sitten valmistaudummekin jo laulamaan pian -
tämän illan viimeisen laulun.
Se on iki-ihana 'Varpunen jouluaamuna'.
Se valittiin muuten viime vuonna -
Suomen Lähetysseuran kauneimpien joululaulujen yleisöäänestyksessä -
ylivoimaisesti kauneimmaksi joululauluksi.
Se on Sakari Topeliuksen sanoitus ja Otto Kotilaisen sävellys.
Toki tämänkin runon ovat säveltäneet monet muutkin, -
mutta Kotilaisen sävellys on jäänyt elämään.
Se ilmestyi vuonna 1913.
Topeliuksen pikkupoika Rafael noin 1-vuotiaana -
sairastui vakavasti ja kuinka ollakaan -
tuoni vei pienen pojan.
Tämä tapahtui runon kirjoittamista edeltäneenä keväänä.
Joulun alla Topelius kirjoitti tämän runon.
Eikä vain Rafael-poika, -
vaan myös Mikael-vauva kuoli - ja Rosa-tytär.
Perhe koki syvät murheen alhot.
Joku ulkomaalainen onkin sanonut suomalaisia joululauluja -
niin surullisiksi ja haikeiksi.
Maailman tunnetuin joululaulu lienee sittenkin -
ainakin länsimaissa tämä 'White Christmas', -
'Vain valkeata joulua'. Amerikassa se aikanaan äänestettiin -
suosituimmaksi lauluksi kaikki laulut mukaan lukien.
Mutta jotakin tähän liittyy.
Kun Topelius tätä mietti, -
hän katseli, kuinka varpuset tulivat -
jyviä syömään talvella.
Siitä tämä laulu sitten syntyi.
Liekö hän kiinnittänyt huomiota johonkin yksinäiseen varpuseen?
Siitähän tämä laulu kuitenkin kertoo.
Otto Kotilainen oli Heinävedellä syntynyt opettaja, -
säveltäjä ja musiikkipedagogi - Sibeliuksen oppilas hänkin -
ja hän sävelsi tämän.
Tämä laulu koskettaa suomalaisten sielua siksi, -
että siinä jokin toisaalta liittyy meidän kulttuuriimme, -
kansanluonteeseemme ja toisaalta myös jouluun.
Kun nyt pian laulamme tämän laulun, -
niin haluan vielä kiittää teitä, -
jotka olette seuranneet tätä lähetystä.
Haluan toivottaa teille oikein rauhallista ja siunattua joulunaikaa -
ja parempaa tulevaa vuotta.
Sitähän emme tiedä, mitä tulevaisuus tuo tullessaan.
Sen Jumala yksin tietää.
Vanhan almanakan kansilehdellä oli sana: -
"Herra, anna rauha ja menestys", kun vuosi alkoi.
Näiden tämäniltaisten laulujen myötä voimme todeta, -
että näin voimme tehdä sydämeemme oman joulumme.
Valmistaa tilaa joulun Herralle, Jeesukselle, -
niin että Hän saa tulla meidän joulumme valtiaaksi.
Joulu on valon, rauhan, -
ystävyyden, rakkauden ja toivon juhla.
Kaikkea tätä toivon sinun saaneen näiden laulujen välityksellä, -
ja siten sydämesi täyttyisi toivolla.
Jouluevankeliumin yksi ydinsanoma on: -
Älkää pelätkö. Minä ilmoitan teille suuren ilon: -
teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja, -
joka on Kristus Herra.
Hän syntyi kuollakseen, niin kuin sanotaan.
Hän tuli, suoritti sen tehtävän, -
joka lähti halvasta Betlehemin tallin seimestä, -
päättyi Golgatan ristille ja siitä hautaan.
Ylösnousemuksellaan Hän kuitenkin sinetöi kaiken sen, -
mitä varten Hän pikkuvauvana tänne maailmaan syntyi.
Hän, meidän Herramme. Joulumme Herra.
Sinun joulusi Herra. Minun jouluni Herra.
Saakoon Hän vallata meidän sydämemme, -
kun käymme vielä tähän viimeiseen lauluun: -
'Varpunen jouluaamuna'.
Se virittäköön meidät todelliseen joulun tunnelmaan.
Lumi on jo peittänyt -
kukat laaksosessa, -
järven aalto jäätynyt -
talvipakkasessa.
Varpunen pienoinen -
syönyt kesä einehen, -
järvenaalto jäätynyt -
talvipakkasessa.
Pienen pirtin portailla -
oli tyttökulta: -
Tule varpu, riemulla -
ota siemen multa.
Joulu on koditon, -
varpuseni onneton.
Tule tänne riemulla, -
ota siemen multa.
Tytön luo nyt riemuiten -
lensi varpukulta: -
Kiitollis'na siemenen -
otan kyllä sulta.
Palkita Jumala -
tahtoo kerran sinua.
Kiitollis'na siemenen -
otan kyllä sulta.
En mä olen lapseni -
lintu tästä maasta.
Olen pieni veljesi, -
tulin taivahasta.
Siemenen pienoisen, -
jonka annoit köyhälle, -
pieni sai sun veljesi -
enkeleitten maasta.
Siemenen pienoisen, -
jonka annoit köyhälle, -
pieni sai sun veljesi -
enkeleitten maasta.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare