Maamme tunnetuimman kansanpelimannin ja säveltäjän -
Konsta Jylhän viulu oli vaieta lopullisesti 1960-luvun alussa, -
kun 54-vuotias Konsta pohti vakavissaan soittajauransa jatkoa.
Elämän kolhimasta pelimannista tuntui siltä, -
ettei sen ikäisestä ukosta ole enää soittajaksi.
Usko elämään oli hiipumassa.
Ison perheen taloushuolet ja vakava loukkaantuminen rahtihommissa -
vauhdittivat ajatusta nostaa viulu lopullisesti seinälle.
- Hänellähän oli 60-luvun alussa vaikea onnettomuus, -
joka teki hänestä sairaan miehen loppuelämäksi.
Hän jäi sortuvan tukkikuorman alle, ja hyvin ymmärtää, -
että siinä esimerkiksi hänen päähänsä osui pahoja iskuja.
Hänellä oli usein päänsärkyä, -
ja hänen korvansa soivat joskus tätä a-säveltä, -
jolla aina viritetään.
Hän oli kyllä sen onnettomuuden jälkeen sairas mies.
[viulunsoittoa]
Aina, kun Kaustisella pelimannit kohtaavat, -
jos siellä ei soiteta, niin ainakin siellä puhutaan kansanmusiikista.
Ei tehty poikkeusta Pajalanmäellä vuonna 1964, -
kun Kaustisen kanttori Aaro Kentala tuli tapaamaan Konsta Jylhää.
Miten lie keskustelu mennyt siihen, että Aaro teki Konstalle -
kaustislaisen kansanmusiikin historiaan jäävän ehdotuksen: -
"Oletkos harkinnut, että sinun pitäisi itse tehdä omia kappaleita?"
Ajatus oli korvakuulolta soittavalle kansanpelimannille yllättävä.
"Että oikein itse tekemään kappaleita? Ei taida minusta olla."
Mutta vain muutama viikko Aaron ehdotuksen jälkeen -
Konstan päässä alkoi soida uusi valssi.
Kun ystävykset seuraavan kerran tapasivat, -
irtosi Konstan viulusta jo kaksi omaa sävellystä.
Toinen sai nimekseen Konstan parempi valssi.
[viulunsoittoa]
En tiedä, miten nopeasti se oli menestys, -
mutta se on ollut tosi tunnettu, koska Runne teki siitä TV-ohjelman.
Se on ollut tunnettu ja pidetty jo silloin.
Ja sehän on todella hieno kappale.
Tosi mielenkiintoista, että semmoinen syntyi ihan alussa.
Konsta on siinä mielessä risteyskohta: -
toisaalta vanha hääpelimanni, osasi todella hyvin -
vanhan häätyylin ja perinteiset biisit, -
toisaalta hirveän herkkä, avoin, lahjakas ihminen, -
joka imi itseensä kuulemansa.
- Sain kuunnella Konstan kappaleita -
jo heti ensiesityksestä alkaen. Useimmiten se tapahtui -
Purppuripelimannien harjoitellessa Konstan kammarissa.
Silloin kuulin valtaosan ensi- esityksenä Konstan kappaleista.
Ihailin niitä heti ensikuulemalta ja ajattelin, -
että tämä on sitä jotakin erikoista suomalaisessa kansanmusiikissa.
Tiedämme tekijän, joka niitä luo, -
mutta siitä huolimatta niissä on aito kansanmusiikillinen sävy.
- Eino Tulikari kyllä sävelteli kantelebiisejä, -
muttei koskaan ominut niitä. Aina sanoi "vanhaksi valssiksi".
Sitä ei olisi arvostettu, jos olisi sanonut sen itse tehdyksi.
60-luvulla yhtäkkiä tulikin muutos, että itse tehdystä tuli arvokas.
Joku muutos tapahtui, enkä tarkkaan tiedä, missä, -
mutta kyllä Konsta oli erittäin tunnettu säveltäjä -
jo ennen kansanmusiikkijuhlia juuri 60-luvun puolivälissä.
[viulunsoittoa]
Konstan päässä soi n. 70 pelimanni- kappaletta 10 vuoden aikana.
- Ehdottomasti Jylhästä on sanottava, -
että hän oli lahjakas ja lahjakas säveltäjä.
Heti tulee joku paremman musiikin edustaja, joka sanoo, -
että mitä hänestä olisikaan tullut, jos olisi päässyt musiikkikouluun.
Se on turhaa! Ihan hukkaan olisivat menneet lahjat, -
jos olisi tehnyt niitä sävellyksiä, joita sadat tekevät.
Nyt hän teki musiikkia, jota ei tehnyt kukaan muu -
ja joka on ollut valtavan esikuvallinen monelle muulle.
[viulunsoittoa]
Kun miettii oikein, tulee heti mieleen sana 'vaatimaton'.
Vaikka se oli kulkenut rokkijuhlat ja oli todella tunnettu Suomessa -
nimenä ja ihmisenä 1970-luvulla, se oli silti valtavan vaatimaton -
ja hellä, lempeä. Tämä surumielisyys on tavallaan sitä jatketta.
Minusta se oli hänelle luonteenomaista ja luonteenpiirre.
[harmonin soittoa]
Yksi rakkaimmista sävellyksistä lienee -
jouluna 1965 syntynyt Vaiennut viulu.
- Se oli Konstalle hyvin tärkeä kappale ja hänelle tärkein -
oikeastaan hänen omasta tuotannostaan.
Siihen aikaan, kun sitä ensimmäisiä kertoja soitettiin täälläkin, -
niin levisi tarina, että hän olisi säveltänyt sen isänsä muistolle.
Kuvittelen, että näin ei kummikaan ollut.
Hän kertoi myöhemmin, miten se syntyi.
Hän istui joulupäivänä harmonin ääressä.
Talo oli rauhallinen, ja oli hiljainen joulutunnelma, -
niin kuin se voi täällä Kaustisella vain olla.
Hän sormeili harmonia ja löysi tämän sävelmän tavalla tai toisella.
- Lahjakkaat ihmiset eivät väännä, mieti, rustaa eivätkä parantele, -
vaan ne todella pulpahtavat päästä. Ne ovat lahja taivaista.
Se on valtavaa avoimuutta maailmaa kohtaan, -
herkkyyttä, lempeyttä, lämpöä muita ihmisiä kohtaan, -
ja siitä syntyy näitä sävelmiä, koska on muusikko.
Ne olivat läpeensä muusikkoja, vaikka eivät ammattimuusikkoja -
siinä mielessä, että ne olisivat menneet palkkatyöhön.
Ehkä ne olivat vielä syvällisemmin todellisia muusikkoja.
Musiikki oli niille välttämättömyys.
- Se on hyvin lähellä jotakin Bachin koraalia.
Olen muutamista Bachin aiheista löytänyt -
vähän samoja sävelkulkuja kuin Vaienneesta viulusta.
- Vaikka se soitti rokkifestivaaleillakin, niin luulen, -
että hänellekin tärkeimpiä olivat Kallion paviljongin täydet salit, -
jotka hiiskumatta kuuntelivat Vaiennutta viulua -
myrskyisine aplodeineen. Tunnelma oli siellä aivan hurja.
Hän koki sen, että hänen sävelmillään on -
näille ihmisille joku suuri merkitys, -
vaikka ne ovat 'vain' pelimannin sävellyksiä.
Se varmaan sai hänet tekemään lisää.
Tuo Viljami Niittykosken sanoittama laulu voitti v. 1976 -
Yleisradion äänestyksessä -
suosituimman suomalaisen kansansävelmän tittelin.
[viulunsoittoa]
Menestyksen huipulla 1970-luvun alussa -
Konsta Jylhän elämä ja musiikki saivat uuden suunnan, -
kun Jumala alkoi kutsua pelimannia omaan työhönsä.
Vuonna 1974 kaustislainen uskova Aino Isokangas -
sai rukouksessa Pyhältä Hengeltä profetian.
- Sanottiin, että minun tulisi perustaa raamattupiiri tänne Kaustiselle.
Profetiassa Ainon tehtävänä oli kutsua piiriin mukaan -
myös Konsta ja Rebekka Jylhä.
- Jumala oli pukenut minua ja miestäni armolahjoilla.
Ajattelin, että Herra haluaa varmaan nyt -
jotakin isompaa asiaa, -
kun tähän pitää Konsta ja Rebekkakin pyytää.
Onhan Konsta niin tunnettu taiteilija ollut, -
että miten uskallan pyytää, mutta pyysin kuitenkin.
He tulivat kaikki. Meitä oli neljä perhettä.
Kokoonnuttiin sitten ensimmäiseen kokoontumiseen.
Raamattupiiri kokoontui kerran viikossa osallistujien kodeissa.
- Se oli niin ihana piiri, kun siellä Pyhä Henki vaikutti.
Siellä oli sellaista rakkauden ja ilon ilmapiiriä, -
joka hoiti meitä jokaista siellä.
Kaikki tulivat ravituiksi ja hoidetuiksi.
Tuohon aikaan Konsta alkoi myös itse tutkia Jumalan Sanaa.
Raamatun lukeminen oli päivittäistä -
tavoitteena lukea Raamattu kannesta kanteen.
Raamattupiirissä Konsta pysytteli mielellään taka-alalla -
ja kuunteli tarkasti toisten keskustelua.
- Kyllä he ainakin etsijän paikalla olivat. Tarkemmin en tiennyt.
Kyllä Konsta kertoi myöhemmin, -
että hän on tässä piirissä tullut uskoon.
Hän itse näin todisti, joten kyllä se varmaan on piirissä tapahtunut.
Minusta muutos oli aika selvää, -
vaikka kasvamista tapahtui meillä jokaisella koko ajan, -
mutta kyllä se muutos oli aika selvää.
Kun Rebekkakin sai armolahjoja, kielillä puhumista, -
niin se oli vielä elävämpää sen jälkeen.
Erään kerran piirin kokoontumiseen Konsta toi mukanaan viulun.
Hän kaivoi esiin soittimensa ja alkoi tapailla kaunista melodiaa -
ja sanoi vaatimattomaan tapaansa, -
ettei tiedä onko se hengellinen vai maallinen, mutta jos saisi soittaa.
Hän oli niin varovainen ja kohtelias.
Jos hän saisi sen soittaa, niin kuuntelisimme, -
onko se hengellinen vai maallinen sävel.
Sehän oli niin ihanaa kuin taivasmusiikkia.
Olihan se ihan selvää, että se oli hengellistä musiikkia.
Tälle ensimmäiselle kappaleelle tulikin sitten nimeksi -
Ilovirsi matkalla taivaaseen.
[Eija Merilä laulaa] "Minä syntisistä suurin saan -
Sinun luokses' Jeesus tulla.
Ei mitään ansiota, -
mulla suuret syntini on vaan.
Sinä, Jeesus, puhdistanut, -
verelläsi lunastanut."
Jatkossa raamattupiiri toimi uusien sävellysten kantaesityspaikkana, -
mutta niin Konstan kuin toistenkin piiriläisten mielissä pyöri vain: -
mistä sanat näihin lauluihin?
Niinpä jatkuva yhteinen rukousaihe oli: Herra, anna meille sanatkin.
- Siinä raamattupiirissä ei tähän vielä sanoja tullut.
Myöhemmin, olikohan seuraavassa piirissä...?
Kuitenkin se tapahtui Rebekan ja Konstan kotona.
Vaikka se ei ollut perinteinen karismaattinen seurakunta, -
oli Herra varustanut piiriläisiä monilla armolahjoilla.
Heillä olivat ainakin kielillä puhumisen, kielillä selittämisen -
ja profetoimisen armolahjat. Ensimmäinen laulu, -
johon Herran antoi sanat piirissä, oli Uusi virsi Herran armosta.
[kuorolaulua] "...jo alkaa täällä ajassa.
Hääsointu siinä ainiaan -
on voitto Golgatan.
Kun on niin selvään näytetty, -
on kaikki täytetty.
Kun on niin selvään näytetty, -
on kaikki täytetty."
- Esimerkiksi Konstan vaimo Rebekka Jylhä käytti usein -
samaa termiä kuin Konstakin, että hän sai ne sanat -
siellä hengellisessä kokouksessa.
Sanottiin, että hän oli joskus jonkinlaisessa hurmiossa, -
ja sitä kauttakin niitä saattoi tulla.
Joka tapauksessa hän tunsi tietysti Konstan taustan, -
Konstan elämänpiirin ja ajatukset, ja kaikki tämä vaikutti siihen.
Sanat lauluihin annettiin niin, että piirin ollessa rukouksessa -
Rebekka alkoi puhua kielillä ja Aino Isokangas tulkitsi suomeksi.
Nuotteihin sanat sovitti piirin yksi perustajista Alli Jylhä.
- Olimme kokoontuneet ihan siksi, että rukoillaan Herralta sanoja, -
kun ei tiedetty oikein, miten tässä tehtäisiin -
ja mikä oli Herran tarkoitus.
Yhdessä siinä rukoiltiin ja sitten ykskaks' aloin ymmärtää sitä, -
mitä Rebekka kielillä siinä puhui.
- Kun keskusteltiin Teostosta ym., niin Rebekka sanoi, -
ettei hän oikein uskalla pistää niitä omiksi teksteikseen, -
kun hän on ne ylhäältä saanut. Joka tapauksessa tekstejä tuli -
yliluonnollisella tavalla, ei siis mitenkään tekemällä tehtyinä.
- Hengellisen musiikin tarkoitus ja päämäärä ainakin minusta on se, -
että se vie meitä lähemmäksi Taivaan Isää.
Se musiikki on hengellistä, joka saa tämän aikaan.
Näissä lauluissa oli tätä vaikutusta.
Uskon, että ne ovat johdattaneet monia lähemmäksi Jumalaa.
Silloin niitten tehtävä on täytetty.
- Sitten tuli seuraavana Pyhäaamu Herran temppelissä.
[kuorolaulua] "Kaikuvat kellot kotoisen kirkon -
kutsuen Sanaasi taas kuulemaan.
Kiiruhdan mielin hartain huoneeseen Herran.
Henkes' johtoa rukoilen vain.
Paikoista ihanin, -
maan päällä kallehin -
Herrani lahjaksi antamaa on.
Kiitosta riemuiten lapsesi laulaa.
Herran kunniaa urut pauhaa."
- Aluksi tuntui, että mitenkähän osaan selittää, -
kun tämä oli toinen kerta, kun näitä lauluja tuli.
Tuli vähän sitä uskon puutettakin, mutta siinä ystävät rukoilivat, -
että heittäydy vain siihen uskon varaan.
Enhän minä järjelläni voikaan toimia siinä, -
vaan täytyi heittäytyä ihan uskon varaan ja pantiin nauhuri päälle.
- Pientä riimitystä saattoi ehkä joutua tekemään joissain.
Kun niissä oli useita säkeistöjä, niin jos kovasti vaihtelee -
tavumäärä eri säkeistöjen välillä, -
melodiaan sovittaminen voi olla vähän vaikeaa.
Kyllä niitä silti yleensä saa vähän muokkailtua. Kyllä se onnistuu.
- Joskus oli niinkin, että Herra puhui meille, -
että Konsta on taas saanut uuden sävellyksen.
Menkää sinne, ja Herra antaa sanat siellä.
Me mentiin ilman soittamatta vain sinne ja sanottiin, -
että onko uutta sävellystä, kun Herra lupasi antaa sanat.
Kyllä he sanoivat sen tulleen ihan äskettäin.
[viulunsoittoa]
Moniin lauluihin Pyhä Henki antoi sanat -
myös suoraan ryhmän jäsenille suomen kielellä.
Lunastettujen kiitoslauluun sanat sai Aino Isokangas.
- Oli monta laulua silloin jo tullut.
Konsta antoi minulle sen sävellyksen kasetilla, -
että sain kuunnella sitä kotona ja rukoilla siihen sanoja.
He rukoilevat vain kotonaan, kun hänkin oli tietysti väsynyt.
Illalla, kun meillä muut menivät nukkumaan, -
panin kasetin soimaan ja rukoilin Herraa.
Minä sain siihen ihan sillä tavalla ne sanat, -
että niihin ei kyllä tullut oikeastaan muutosta ollenkaan.
Se alkoi sanoilla: Jeesus-nimi kaunein ompi täällä päällä maan.
[Seppo Tastula laulaa] "Pyhä Henki Herran oma -
täällä yhdistää.
Saa lunastetut lapset yhdessä Sua ylistää.
Lahjat olet antanut näin heikkoon astiaan.
Siks virren vielä vakaisen -
viritän matkallain."
- Samoin Rebekka sai yhdet sanat ihan yksin.
Olivat kahdestaan siellä Konstan kanssa, -
kun Herra sanoi minulle, kun oli tullut se sävel.
Herra sanoi minulle, että Rebekka saa ne itse suomeksi suoraan.
Ota nyt uskolla vastaan ja kirjoita ne sanat.
Niin Rebekka teki ja hän sai Rauhan maa -laulun sanat -
ihan itse suomen kielellä.
Tälläkin tavalla Herra meitä vahvisti.
[Eija Merilä laulaa] "Nyt rauhan maahan luokse Jeesukseni -
mun johtaa polku kaita päältä maan.
Mua vaikka ahdistukset täällä kohtaa, -
saan katsoa mä kohti Golgataa."
Konsta Jylhän tapa säveltää oli soittaa viululla tai harmonilla -
päässä soivaa sävelmää niin kauan, että se sai lopullisen muotonsa.
Päässä syntynyt sävellys siirtyi nuottipaperille -
joko suoraan Konstan soitosta tai C-kasetille soitetusta melodiasta.
Nuotituksessa Konsta tarvitsi ystäviensä apua.
- Tärkeä hengellisten sävelmien tekemisessä/tallentamisessa -
oli Konstalle Kaustisen kansanmusiikki-instituutin -
ensimmäinen johtaja Heikki Laitinen.
Heikki ja Konsta olivat eräänlaisia sukulaissieluja.
Konsta heti vaistosi, että Heikille uskaltaa tuoda uusia sävelmiään.
Näin hän tottui viemään Heikille kasetilla -
joko harmonilla tai viululla soittamiaan -
näytteitä näistä sävelmistä.
Heikki on musiikkitieteilijä ja tallensi ne hyvin tarkoin -
juuri siinä muodossa kuin Konsta ne oli tehnyt.
Siten niitä saatiin nuotteina säilymään runsaasti.
- Välillä me oltiin heidän tuvassaan, -
välillä oltiin Pelimannitalon isossa tuvassa.
Yleensä hän soitti harmonilla näitä hengellisiä lauluja, -
mitä pantiin muistiin - ja joskus viulullakin.
Joskus minä säestin jne.
Yleensä panin niitä äänitteen kautta nuotille.
Pelimanniviulukappaleissa hänellä oli aika lailla helpompaa, -
koska hän vain soitti muille ja he soittivat perässä -
tai pani nauhalle ja ne opettelivat siitä. Se oli siinä.
Pelimannihenki Kaustisella on niin voimakas, että se onnistui näin.
Lauluissa oli vähän toinen juttu. Ne piti saada paperille jotenkin, -
mistä muut pystyvät sen omaksumaan.
Yhteistyössä Heikki Laitisen kanssa syntyi sävellyksiä vv. 1976-1978 -
reilut 20 kappaletta.
- Konsta ja Rebekka antoivat nämä laulut -
Kaustisen kirkkokuorolle laulettaviksi. Kyllä minusta silloin -
ihmisiä kerääntyi Herran temppeliin kuuntelemaan.
Monesti oli kirkko täynnä kirkkokuoron laulaessa -
näitä Konstan hengellisiä lauluja.
Ensimmäinen Jylhän hengellinen laulu kirkkokuoron ohjelmistossa -
vuonna 1975 oli nimeltään Joulun sävel soi.
[kirkkokuorolaulua] "Sävel joulun soi aatossa juhlan rauhaisen.
Muistot rakkaimmat mieleen se tuo.
Sävel joulun soi lauluissa lapsuuden.
Niistä kauneimman vieläkin kullaten.
Tähti taivaan ja kertomus paimenten, -
toivo mielissä kaikkien ihmisten.
Rauha taivaan ja maan, -
rauha maan."
Sen sovitti Kaustisen kanttorina v. 1973 aloittanut Markku Vuori.
- Arkaillen tietenkin otin sen tehtävän vastaan.
Ajattelin, osaanko minä Konstan lauluja -
sovittaa niin, että se joltakin kuulostaa.
Kuitenkin sovitin laulun ajatellen samalla omaa kuoroa, -
joka siitä saikin ohjelmistoonsa kauniin joululaulun.
Menestyksen myötä kanttori Vuori sai uusia lauluja sovitettavakseen.
Sävellykset tulivat yleensä Heikki Laitisen kirjoittamina nuotteina, -
mutta oli myös Konstan omakätisiä nuotteja tai C-kasetin sävelmiä.
- Tämän laulun myötä innostuin ajatuksesta sovittaa -
muitakin Konsta Jylhän hengellisiä lauluja, -
koska tiesin hänen niitä säveltäneen.
Sitten kävin Konstan luona kotona Pajalanmäellä -
ja ilmaisin hänelle haluni sovittaa lauluja kuorolleni.
Konsta sanoi: "Sovita vaan, jos niissä ainesta on."
[kirkkokuorolaulua] "Kiitä Herraa nyt sieluni kiitä, -
yhä nimeäs' ain' kohota.
Sydän, kielikin riemuhun liitä.
Herran hyvyyttä vain korota.
Kaikki syntini anteeksi annoit, -
kivut, vaivatkin tahtoo parantaa.
Kerran eestäin ne ristille kannoit, -
pyhän henkeni Hän lunastaa."
Alkuvuodesta 1976 Kaustisen kirkkokuoro harjoitteli -
uutta ohjelmistoa tulevaan konserttiin, johon Vuori oli sovittanut -
Konstan Jylhän ja Viljami Niitty- kosken hengellisiä lauluja.
Vastaanotto tälle uudelle musiikille oli poikkeuksellisen innokas.
Kevään konsertissa kirkko täyttyi viimeistä sijaa myöten.
- Kun kirkkokuoromme ensi kertaa lauloi -
nämä kaksi ensimmäistä laulua kirkossa, -
istuimme takapenkillä mieheni kanssa ja minä itkin koko ajan.
Ne olivat niin koskettavia.
"...kaikki nyt temppeliin Herran -
kiittämään lahjasta pelastuksen.
Laulamaan ylistystä, kiitosta Hälle, -
armo suuri on syntisille.
Ammoin jo Isämme -
täällä on kiittäneet, -
heihin myös minäkin liittyä saan.
Jeesus, Sä kaiken johdat, -
siunaukses' annat.
Voimaks' lapsille työhön, vaivaan."
Sama toistui vielä neljästi kesän kansanmusiikkijuhlien aikana.
Loppuun myydyissä konserteissa esiintyivät myös -
Konsta Jylhä ja Kaustisen Purppuri- pelimannit.
- Tämähän oli uutta.
Eihän oltu kuultu Konstan hengellistä musiikkia.
Suosiohan oli ihan valtava.
Olikohan konsertti torstai-iltana klo 20, -
niin kirkkohan täyttyi jo klo 19, ja puolet jäi pihalle.
Kovaäänisten kautta ilmoitettiin, -
että 1,5 tunnin päästä alkaa uusintakonsertti.
Kirkko oli samaten silloinkin täynnä.
"Armoistuimeltasi -
voittovoima lankeaa.
Elon polut tasoittaa, -
taakat, huolet huojentaa.
Voiman ehtymättömän -
antaa rauhan kestävän."
Jylhän ja Niittykosken laulut tulivat tunnetuiksi vauhdilla -
kirkkokuoron kymmenissä konserteissa pääosin Suomessa, -
mutta myös Ruotsissa.
Vuonna 1978 Jylhän ja Niittykosken lauluista ilmestyi -
Fazerin kustantama, Markku Vuoren sovittama, kokoelmalevy.
Kolkuttakaa, niin minä avaan
Huutakaa, niin minä vastaan
Jeesus meitä rakastaa -
ja johtaa heikkoa lastaan.
Kuivatkaa kaikki kyyneleet
Iloitkaa, riemuitkaa.
Jeesus on asuva teissä, -
kun Hänelle syömensä avaa."
Alkuvuodesta -77 Kaustisen kirkon- kylän raamattupiiri sai taas -
rukouksessa uuden profetian Pyhältä Hengeltä.
- Taas kerran Herra alkoi minulle puhua profetian kautta.
Vaikka kirkkokuoro laulaa näitä lauluja ja se on hyvä, -
mutta Hän on tarkoittanut ne laajemmalle levitettäväksi.
Hän on valinnut laulajaksi Eija Merilän.
Eija Merilä on monien tuntema entinen iskelmälaulaja, -
jonka tunnetuimpia lauluja on Mä sulle luvannut en ruusutarhaa.
[Eija Merilä laulaa] "Haudot vain harhaa, -
mä sulle luvannut en ruusutarhaa -
tai aurinkolaivaa.
Kun sitä mietit, on se turhaa vaivaa."
- Muistan, kun eräs raamattupiiriläinen sanoi, -
että hän menee Helsinkiin - oliko kokoukseen menossa vai miten.
Hän voi soittaa Eija Merilälle ja mennä tapaamaan häntä -
ja kysymään, alkaisiko hän laulaa näitä lauluja.
Minä sanoin hänelle, että jos tämä profetia on Jumalan Hengestä, -
niin ei meidän tarvitse lähteä etsimään Eija Merilää sieltä.
Kyllä Herra lähettää hänet tänne johonkin, jossa voidaan tavata.
Eija Merilä tulikin sitten 2 viikon kuluttua Kälviälle laulamaan.
Minä soitin Konstalle ja Rebekalle, -
ovatko he huomanneet, että Eija Merilä on Kälviällä laulamassa.
He sanoivat sen huomioineensa.
Konsta, Rebekka ja osa raamattu- piiriläisiä tapasivat Eijan siellä.
He kertoivat Konstan uusista lauluista ja siitä, -
mitä Herra oli heille puhunut profetiassa.
- Olin Kälviällä pitämässä hengellisiä kokouksia.
Jylhät olivat pyytäneet merkkiä Herralta, -
että jos profetia on varmasti Sinusta, -
niin lähetä tyttö lähelle laulamaan.
Vain parin viikon päästä olin Kälviällä.
Sinne tulivat Konsta, Rebekka ja rukouspiiriläisiä.
Konsta sanoi saaneensa lauluja ja nöyrään tapaansa kysyi, -
ottaisinko niitä ohjelmistoon. Aloite tuli siis heiltä.
Luvatut kasetit lähetettiin Eijalle maaliskuussa 1977.
Saatteeksi Rebekka kirjoitti seuraavan kirjeen: -
"Tässä näitä lauluja ja kasetti, joista siellä Kälviällä oli puhe.
Ne ovat vapaasti käytettävissä eivätkä maksa mitään -
siinä Herran työssä, mitä te teette rakkaassa isänmaassa.
Herra kaikkea johtaa.
Näitä lauluja on enemmänkin, mutta eivät ole vielä nuoteilla.
Saatte niitä, jos tuntuu tarvetta olevan.
Jumalan siunausta toivotamme teille kaikille -
ja erikseen vielä sille suuriarvoiselle työlle, -
mitä teille on uskottu Herran vainioilla."
Konsta ja Rebekka Jylhä (allekirjoitus)
- Myöhemmin Konstaa auttoi -
sovitusten ja sävelmien muokkaa- misessa Seppo J. Järvinen.
Hän toimi 1970-luvulla Ristin Voiton musiikkituottajana.
Konsta soitti hänelle harmonilla näitä sävelmiä, -
ja Seppo J. Järvinen sitten viimeisteli ne.
- Tämä on Konstan viimeinen sävellys.
Olin silloin Eijan säestäjänä ja levytuottajana.
Eija otti yhteyttä ja kysyi mielipidettäni, -
tehtäisiinkö näistä jotain. Huomattiin, -
että nämä ovat mukavia hyviä lauluja ja alettiin äänittää.
Tosin vielä studiossa esimerkiksi kontrabasson soittaja sanoi -
suuresti ihmettelevänsä, kuka näitä haluaa ostaa/kuunnella.
Se oli niin erilaista perinteiseen hengelliseen musiikkiin verrattuna.
Hengellistä musiikkia julkaisevassa Ristin Voitossa huomattiin myös, -
että Konstan musiikin kohde oli muuttunut.
- Tässä on yksi Konstan laulu: Siipiesi suojahan.
Laulujen levyttäminen ja kustanta- minen arvelutti ensin päättäjiä.
Hengellistä kansanmusiikkia kohtaan tunnettiin epäluuloa, -
koska pelimannimusiikki rikkoi rajoja.
Sen tulo kirkkoihin ja rukous- huoneisiin jakoi mielipiteitä.
- Se oli kyllä eräällä tavalla ristiriitainen tilanne.
Konstahan oli tunnettu nimenomaan pelimanni- ja tanssimusiikista, -
joka oli tuolloin hengellisissä kuvioissa vähän vaikeampi asia, -
kun katsottiin vähän tarkemmin näitä asioita.
Kuitenkin koettiin, että Konstan kääntyminen ja uskoontulo oli -
aito kokemus ja hän itsekin siitä monesti kertoi.
Ei meillä ollut siis syytä epäillä, etteikö näitä voisi julkaista.
Niin sitten kansakin todisti, että niillä oli kovasti kysyntää.
Myös äänite syntyi nopeasti -
musiikkitoimittaja, pianisti Seppo J. Järvisen sovitusten pohjalta.
Esimerkiksi tämä laulu on vähän erilainen Konstan laulu.
Se ei ole niinkään normaali kaustislainen.
Melodiat ovat kuitenkin hyvin mukaansa tempaavia -
ja helposti muistettavia.
Sanoissa oli aika suuri kontrasti.
Sanat olivat hyvin usein juhlallisia ja yleviä, -
varsinkin nämä ensimmäiset rukous- piirissä syntyneet sanat.
Alli Jylhä niitä oli myös tekemässä, -
ja Rebekka sanoitti joitakin.
Esimerkiksi Pyhä aamu Herran temppelissä on hieno laulu: -
"...maistanut taivasta" jne.
Ne olivat hyvin usein taivaskaipuuta ja -ikävää kuvaavia lauluja.
"Siinä sun sielusi virvoittuu -
löytäen levon ja rauhan.
Ylistä, kiitä jo lahjasta.
Se sinun on, kun otat vastaan.
Kuivatkaa kaikki kyyneleet.
Iloitkaa, riemuitkaa.
Jeesus on asuva teissä, -
kun Hänelle syömmensä avaa."
Eija Merilä laulaa Konsta Jylhän hengellisiä lauluja -levystä -
tuli äkkiä menestys suomalaisten keskuudessa.
Levyä myytiin muutamassa kuukaudessa 25 000 kpl.
- Emme kukaan olisi voineet kuvitella, että vuonna 1978 tästä tuli -
Suomen kaikkien aikojen ensimmäi- nen hengellisen musiikin kultalevy.
Juhla pidettiin Finlandia-talossa Helsingissä.
Puoli vuotta sen jälkeen eli vuonna 1980 -
Porin Helluntaikonferenssissa oli timanttilevyn vuoro.
Suosio oli siis todella huikea!
- Levisiväthän nämä laulut sitten Eijan kautta -
aina platinalevyyn saakka.
Kun tuo timanttilevy tuli, -
me uskovat raamattupiiriläiset järjestimme -
timanttilevyjuhlan Kaustisen urheilutalolle.
Urheilutalo oli väkeä täynnä.
Eija oli siellä esittämässä näitä lauluja.
Se oli valtavan hyvä tilaisuus.
- Siinä oli Jumalan siunaus. Jumala oli katsonut, -
että näillä suomalaisten sydämet saavutetaan.
Se oli Konstan ja meidän kaikkien tähän osallistuneiden rukous.
Nythän sitä on myyty pitkälti yli platinan verran.
Mikään muu hengellinen äänite meillä ei ole yltänyt samaan.
Tuntuu ihmeelliseltä, että aina Konstan lauluja laulaessa -
ja olen laulanut niitä jo vuosi- kymmeniä, niin ne aina elävät.
Ne aina elävät. Todella kokee, että ne ovat Pyhässä Hengessä syntyneet.
Niillä on vielä annettavaa ja sanomaa nykyihmiselle.
Melodialtaan kauniit, kansanomaisen karheat -
ja tekstiltään puhuttelevat laulut koskettivat suomalaisten sydämiä.
[Eija Merilä laulaa] "Koti kultainen ja pyhä, -
sen kirkkaus on ääretön.
Jalokivet, timantit siel' loistaa.
Ne säteilee ja kimaltaa.
On kadut kaikki siellä kultaa -
ja helmiportit hohtavat.
Tään kodin Jeesus meille voitti, -
kun Hän antoi lunastukseen Henkensä.
Kiitän, ylistän iäti Vapahtajaa, -
kun saan tulla luoksensa."
Oman osuutensa menestykseen toi Merilän ammattitaitoinen tulkinta.
- No, Eija toi ehkä tämmöisen ammatillisen otteen -
nimenomaan laulajan puolelta.
Hänen syvä kaunis alttoäänensä sopi hyvin näihin lauluihin.
Eijan laulu helposti lähestyy ihmistä. Sitä on helppo kuunnella.
Jos niitä olisi kovin koulutettu, varsinkin korkea sopraano laulanut, -
niissä ei olisi ollut varmaan samaa vaikutusta, ainakaan alussa.
Eija osasi laulaa ne kansanomaisesti.
- Minä haluan tulkita ne laulut.
Jumala on ehkä nähnyt laulutyylini, tietää sen -
ja halusi minut tulkitsijaksi.
Minä näet haluan niin sydämestäni tulkita sen laulun, -
jotta laulun sanoma puhuu. En laula koneellisesti piu-pau-pou.
Haluan todella laululla tulkita ja tuoda sen sanoman, mitä se sanoo.
Ehkä siinä on sitten tämä kokonaisuus: -
teksti, soinnutus, melodia, viulut, -
tämä kansanmusiikinomainen harras tunnelma.
Ja kuitenkin semmoinen hyvin kaunis, mutta kohti käyvä sanoma.
Ei mitään repivää, ei mitään raastavaa, -
vaan hyvin kaunis harmoninen kokonaisuus.
Tuo ammattitaito kuuluu varsinkin siinä tavassa, -
jolla Eija osaa välittää joskus hyvinkin erilaisen -
sävelmän rytmityksestä poikkeavan tekstin.
"Olet hellästi mua hoitanut.
Käsin rakkahin ain' kantanut.
Ilman Sua täällä oon koditon, -
mutta luonasi rauhani on.
Sanas' ikuinen katoomaton, -
ilon, riemun se antava on.
Pyhä Sanas' on turvanani.
Siihen luottaa mä saan iäti.
Siitä sieluni voimansa saa.
Taivas on minun toivoni maa.
Kiitos, että Sä Pojassasi -
taivaan aukaisit armossasi."
[soittoa]
Konstan ja Seppo J. Järvisen yhteistyönä syntyi 5 LP-levyä.
Eija Merilä laulaa Konsta Jylhän hengellisiä lauluja -
julkaistiin vuonna 1977.
Taivasikävää ilmestyi vuotta myöhemmin laulajana Samuli Sirén.
Kolmas äänite oli Konstan tyttären, Ulla Hailin, -
Isäni Konsta Jylhän hengellisiä lauluja.
Seuraavana vuonna Eija Merilältä ilmestyi Kansansoittajan kiitos.
Viimeisenä Pyhäaamu Herran temppelissä ilmestyi -
vasta Konstan kuoleman jälkeen vuonna 1985.
[soittoa]
Konstan säveltämää musiikkia on myyty yli 120 000 levyä, -
joista kuvassa näkyvä levy on myynyt eniten, yli 80 000 kpl.
- Kansanmusiikki ja hengellinen sanoma yhdessä äkkiä voisi tuntua, -
miten se oikein sopii, mutta kyllä se tuntuu sopivan.
Olen ollut evankelioimistyössä jo vuodesta 1976 lähtien, -
ja lukemattomat ihmiset, jopa kokonaiset perheet, -
ovat tulleet kertomaan, joskus tuoneet kukkia kokoukseen, -
että he ovat Jylhän laulujen kautta tulleet uskoon.
Tässä Jumala vastasi Konstan ja Rebekan ja rukouspiirin rukoukseen, -
että nämä laulut saavuttivat juuri sen, miksi ne oli tehty.
Ei tässä ole haettu omaa kunniaa, ei Rebekka, Konsta, minä, ei muut.
Nämä laulut ovat todella syntyneet ja haluttu tehdä Jumalan kunniaksi.
Näin mahdollisimman moni saisi näiden kautta piston sydämeensä -
ja lähtisi etsimään iankaikkisia arvoja elämäänsä.
Konsta Jylhän hengellinen tuotanto kesti 10 vuotta, -
vuodesta 1974 kuolemaan saakka.
Tunnettuja hengellisiä sävellyksiä tuolloin syntyi noin 60 kpl.
- Hän löysi säveliä, jotka koskettivat ihmisen sydäntä.
Se ei ole aina niin helppoa. Jos reseptin tietäisi, -
niin jokainen voisi ruveta tekemään näitä hittejä.
Konstalla se oli jotenkin myötäsyntyistä.
Hänellä ei musiikkikoulutusta ollut mutta hän osasi luoda melodian.
Siinä oli alku ja loppu ja huippukohta jossain, kaarros.
Hän ei itse laulujen sisältöä ja tekstejä niinkään ajatellut.
Joissakin kappaleissa kasetilla hän kyllä sanoi, -
mitä sävelmä kuvaa tai mikä aihe siihen sopisi hyvin.
Hän antoi tällaisia kommentteja välillä.
- Konstan viimeisimmiksi jäi Luvattu kaunis maa.
Melodia ja teksti ovat hyvin kauniita.
Siinä viimeisessä säkeistössä todella kehotetaan ihmistä tulemaan: -
"Et kuulu maailman teille."
Se on yksi niistä, mutta olen jollakin tavalla tykännyt -
kaikista näistä lauluista. Hirveän vaikea nimetä ehdotonta ykköstä.
- En minä omaksi kunniakseni niitä tee, -
mutta jotenkin Jumalan kunniaksi ne ovat syntyneet.
[Eija Merilä laulaa] "Te kaikki ystäväin -
rakkaat mun kallehimpain.
Voimmeko kohdata -
toisemme kirkkaudessa?
Tie sinne auki on.
Jeesus sen valmisti meille.
Jokaista kutsutaan: -
"Kuulu et maailman teille."
Tie sinne auki on.
Jeesus sen valmisti meille.
Jokaista kutsutaan: -
"Kuulu et maailman teille."
- Ajattelin aina ja yhä edelleen, -
että Konsta oli maailman hienotunteisin ihminen, -
mitä minun tuttavapiiriini on koskaan tullut.
Hän oli vähän ujo, niin kuin suomalainen mies usein on, -
mutta hänellä oli jonkinlainen hengen aateluus.
Joka tilanteessa luonteva, rauhallinen, -
otti toiset ihmiset huomioon. Mainio mies.
- Hän ei koskaan tehnyt minkäänlaista numeroa itsestään.
Rebekka oli taas kipakampi jollakin lailla.
Päällimmäiseksi on jäänyt kuitenkin näistä tapaamisista se, -
että siinä oli aina jotain herkkää, todella ihanaa.
Juuri tämä Konstan asenne: "Voi, kun näistä tuli ihania! -
Kun joku tämän laulun kautta löytäisi Jeesuksen, Vapahtajan!"
- Kyllä minä olen ihmetellyt sitä ja ajatellut, -
miten Jumala juuri minut valitsi tähän tehtävään.
Niin ihana kuin tämä tehtävä on ollutkin, -
mutta kyllähän siinä vastustustakin on ollut aikoinaan.
Kaikki eivät ymmärtäneet, että Jumalan Pyhä Henki toimii.
Raamatussa kyllä opetetaan siitä Korinttolaiskirjeissä, -
miten Jumalan Pyhä Henki tänä päivänäkin toimii, -
että Herra näin puki lahjoillaan.
Herralle Jeesukselle Kristukselle ja Pyhälle Hengelle kaikki kunnia.
Minulla ei ole mitään annettavaa, ellei Pyhä Henki olisi antanut.
Se on ihan Pyhän Hengen työtä ja antamaa.
Kaikki kiitos ja kunnia Hänelle, jolle kunnia kuuluu.
- Tämä on päivätty Kaustinen 6.11.1984.
"Kiitos paketista. Levy oli kaunis soittoineen sekä kansineen.
Konstalla on nyt hyvä olla. Hän on jo perillä. Me vasta matkalla.
Vaikka on kiittävä mieli, -
kun vaikeasti sairas ihminen on päässyt vapaaksi, -
on ikävä ja hän pyörii aina ajatuksissani."
Konsta Jylhä kuoli 13.9.1984 -
ja haudattiin 29.9. rakkaan kotikirkon viereiselle hautausmaalle.
- Tämä mukana oleva levytilaus. Lämmin tervehdys Rebekka Jylhä.
Kultainen kotini -laulun sain laulaa Konstan muistotilaisuudessa -
täällä Kaustisilla, kun olimme tekemässä viimeistä palvelusta -
ja saattamassa Jylhän savimajaa isänmaamme multiin.
Se oli yksi näitä lauluja, jonka sain laulaa siinä tilaisuudessa.
"Katso koti Isän luona, on koti kaunis kultainen.
Saan mä matkan jälkeen sinne tulla, on Vapahtaja voimanain."
Kun Konstalta kysyttiin, voivatko hänen sävellyksensä auttaa muita, -
niin hän vastasi: "Niin toivon, -
että muutkin saisivat niistä Jumalan Sanaa."
[Eija Merilä laulaa] "Perille vie kotipolku.
Käyn sitä mielin riemuisin.
Johtotähtenäni loistaa risti -
ja aatos kotiin kaihoaa.
On maja tuolla taivaanmaassa.
On siellä yllä pilvien.
Mä aina sinne kotiin kaipaan Isän luokse.
Muutan, jätän murheen maan.
Sinne kultakotiin Jeesus saapuu kohta -
omiansa noutamaan.
Eksyneet mä tahdon löytää -
ja kaikki kotiin johdattaa.
Poispoikennehet tielle tuoda -
ja haavoittuneet sitoa.
Oi, katso taivaallinen rakkaus -
ain' seuranansa heillä on.
Mä sauvallani ohjaan heitä, -
kunnes kodin helmiportit aukeaa.
Sauvallani ohjaan heitä, -
kunnes kodin helmiportit aukeaa."
Nyt sinä hyvä katselija voit tukea TV7:n dokumenttituotantoa.
Soita numeroon 0600 10177.
Puhelun hinta on noin 12 euroa.
Voit antaa tukesi myös pankkitilin kautta.
Tilinumeron näet ruudussa.
Muista käyttää viitenumeroa 1740, -
niin tukesi kohdistuu juuri tälle ohjelmalle.
Tuen saaja on Ristin Tuki ry.
Kiitos sinulle antamastasi lahjasta! Ole siunattu!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare