Kuulkaa meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen -
kärsimykset ja kuolema pyhän Matteuksen mukaan: -
Jeesus sanoi opetuslapsillensa: -
Te tiedätte, -
että kahden päivän perästä on pääsiäinen; -
silloin Ihmisen Poika annetaan -
ristiinnaulittavaksi.
Silloin ylipapit -
ja kansan vanhimmat kokoontuivat -
Kaifas-nimisen ylimmäisen papin palatsiin -
ja neuvottelivat, kuinka ottaisivat Jeesuksen kiinni -
kavaluudella ja tappaisivat hänet.
Mutta he sanoivat: -
Ei juhlan aikana, -
ettei syntyisi meteliä kansassa.
Kun Jeesus oli Betaniassa -
pitalisen Simonin asunnossa, -
tuli hänen luoksensa nainen, -
mukanaan alabasteripullo täynnä kallisarvoista voidetta, -
minkä hän vuodatti Jeesuksen päähän hänen ollessaan aterialla.
Mutta sen nähdessään hänen opetuslapsensa -
närkästyivät ja sanoivat: -
”Mitä varten tämä haaskaus?
Olisihan sen voinut myydä kalliista hinnasta -
ja antaa rahat köyhille.”
Kun Jeesus sen huomasi, sanoi hän heille: -
Miksi pahoitatte tämän naisen mieltä?
Sillä hän teki hyvän työn minulle.
Köyhät teillä on aina keskuudessanne, -
mutta minua teillä ei ole aina.
Sillä kun hän valoi tämän voiteen minun ruumiilleni, -
teki hän sen -
minun hautaamistani varten.
Totisesti minä sanon teille: -
missä ikinä kaikessa maailmassa tätä evankeliumia saarnataan, -
siellä sekin, minkä hän teki, -
on mainittava hänen muistoksensa.
Silloin meni yksi niistä kahdestatoista, -
nimeltä Juudas Iskariot, -
ylipappien luo ja sanoi: -
Mitä tahdotte antaa minulle, -
niin minä saatan hänet teidän käsiinne?
Ja he maksoivat hänelle kolmekymmentä hopearahaa.
Ja siitä hetkestä hän etsi sopivaa tilaisuutta -
kavaltaaksensa hänet.
Mutta ensimmäisenä happamattoman leivän päivänä -
opetuslapset tulivat Jeesuksen tykö ja sanoivat: -
Mihin tahdot, että valmistamme -
pääsiäislampaan sinun syödäksesi?
Niin hän sanoi: -
Menkää kaupunkiin sen ja sen luo ja sanokaa hänelle: -
"Opettaja sanoo: -
Minun aikani on lähellä; -
sinun luonasi minä syön pääsiäisaterian -
opetuslasteni kanssa."
Ja opetuslapset tekivät, niinkuin Jeesus oli heitä käskenyt, -
ja valmistivat pääsiäislampaan.
Ja kun ehtoo tuli, asettui hän aterialle kahdentoista opetuslapsensa kanssa.
Ja heidän syödessään hän sanoi: -
Totisesti minä sanon teille: -
yksi teistä kavaltaa minut.
Silloin he tulivat kovin murheellisiksi -
ja rupesivat toinen toisensa perästä sanomaan hänelle: -
”Herra, en kai minä ole se?”
Hän vastasi ja sanoi: -
Joka minun kanssani pisti kätensä vatiin, -
se kavaltaa minut.
Ihmisen Poika tosin menee pois, -
niinkuin hänestä on kirjoitettu, -
mutta voi sitä ihmistä, -
jonka kautta Ihmisen Poika kavalletaan!
Parempi olisi sille ihmiselle, -
että hän ei olisi syntynyt.
Niin Juudas, joka hänet kavalsi, vastasi ja sanoi: -
Rabbi, en kai minä ole se?
Hän sanoi hänelle: -
Sinäpä sen sanoit.
Ja heidän syödessään -
Jeesus otti leivän, siunasi, mursi -
ja antoi opetuslapsillensa ja sanoi: -
Ottakaa ja syökää; -
tämä on minun ruumiini.
Ja hän otti maljan, kiitti -
ja antoi heille ja sanoi: -
Juokaa tästä kaikki; -
sillä tämä on minun vereni, liiton veri, -
joka monen edestä vuodatetaan -
syntien anteeksiantamiseksi.
Ja minä sanon teille: -
tästedes minä en juo tätä viinipuun antia, -
ennenkuin sinä päivänä, jona juon sitä uutena -
teidän kanssanne Isäni valtakunnassa.
Ja veisattuaan kiitosvirren -
he lähtivät Öljymäelle.
Silloin Jeesus sanoi heille: -
Tänä yönä te kaikki loukkaannutte minuun; -
sillä kirjoitettu on: -
"Minä lyön paimenta, -
ja lauman lampaat hajotetaan".
Mutta ylösnoustuani -
minä menen teidän edellänne Galileaan.
Niin Pietari vastasi -
ja sanoi hänelle: -
Vaikka kaikki loukkaantuisivat sinuun, -
niin minä en koskaan loukkaannu.
Jeesus sanoi hänelle: -
Totisesti minä sanon sinulle: -
tänä yönä, ennenkuin kukko laulaa, -
sinä kolmesti minut kiellät.
Pietari sanoi hänelle: -
Vaikka minun pitäisi kuolla sinun kanssasi, -
en sittenkään minä sinua kiellä.
Samoin sanoivat myös kaikki muut opetuslapset.
Sitten Jeesus tuli heidän kanssaan -
Getsemane-nimiselle maatilalle; -
ja hän sanoi opetuslapsillensa: -
Istukaa tässä, -
sillä aikaa kuin minä menen ja rukoilen tuolla.
Ja hän otti mukaansa Pietarin ja ne kaksi Sebedeuksen poikaa; -
ja hän alkoi murehtia ja tulla tuskaan.
Silloin hän sanoi heille: -
Minun sieluni on syvästi murheellinen, kuolemaan asti; -
olkaa tässä ja valvokaa minun kanssani.
Ja hän meni vähän edemmäksi, -
lankesi kasvoilleen -
ja rukoili sanoen: -
Isäni, jos mahdollista on, -
niin menköön minulta pois tämä malja; -
ei kuitenkaan niinkuin minä tahdon, vaan niinkuin sinä.
Ja hän tuli opetuslasten tykö -
ja tapasi heidät nukkumasta ja sanoi Pietarille: -
Niin ette siis jaksaneet yhtä hetkeä valvoa minun kanssani!
Valvokaa ja rukoilkaa, ettette joutuisi kiusaukseen; -
henki tosin on altis, -
mutta liha on heikko.
Taas hän meni pois toisen kerran -
ja rukoili sanoen: -
Isäni, -
jos tämä malja ei voi mennä minun ohitseni, -
minun sitä juomattani, niin tapahtukoon sinun tahtosi.
Ja tullessaan hän taas tapasi heidät nukkumasta, -
sillä heidän silmänsä olivat käyneet raukeiksi.
Ja hän jätti heidät, meni taas -
ja rukoili kolmannen kerran -
ja sanoi samat sanat uudestaan.
Sitten hän tuli opetuslasten tykö ja sanoi heille: -
Te nukutte vielä ja lepäätte!
Katso, hetki on lähellä, -
ja Ihmisen Poika annetaan syntisten käsiin.
Nouskaa, lähtekäämme; -
katso, se on lähellä, joka minut kavaltaa.
Ja katso, hänen vielä puhuessaan tuli Juudas, -
yksi niistä kahdestatoista, -
ja hänen kanssaan lukuisa joukko ylipappien ja kansan vanhinten luota -
miekat ja seipäät käsissä.
Ja se, joka hänet kavalsi, -
oli antanut heille merkin sanoen: -
Se, jolle minä suuta annan, hän se on; ottakaa hänet kiinni.
Ja kohta hän meni Jeesuksen luo ja sanoi: -
Terve, rabbi!
Ja antoi hänelle suuta.
Niin Jeesus sanoi hänelle: -
Ystäväni, mitä varten sinä tänne tulit?
Silloin he tulivat Jeesuksen luo, -
kävivät häneen käsiksi ja ottivat hänet kiinni.
Ja katso, eräs niistä, jotka olivat Jeesuksen kanssa, -
ojensi kätensä, veti miekkansa -
ja iski ylimmäisen papin palvelijaa -
ja sivalsi häneltä pois korvan.
Silloin Jeesus sanoi hänelle: -
Pistä miekkasi tuppeen; -
sillä kaikki, jotka miekkaan tarttuvat, ne miekkaan hukkuvat.
Vai luuletko, etten voisi rukoilla Isääni, -
niin että hän lähettäisi heti minulle -
enemmän kuin kaksitoista legionaa enkeleitä?
Mutta kuinka silloin kävisivät toteen kirjoitukset, -
jotka sanovat, että näin pitää tapahtuman?
Sillä hetkellä Jeesus sanoi joukolle: -
Niinkuin ryöväriä vastaan -
te olette lähteneet minua miekoilla ja seipäillä vangitsemaan.
Joka päivä minä olen istunut pyhäkössä opettamassa, -
ettekä ole ottaneet minua kiinni.
Mutta tämä kaikki on tapahtunut, -
että profeettain kirjoitukset kävisivät toteen.
Silloin kaikki opetuslapset jättivät hänet ja pakenivat.
Mutta Jeesuksen kiinniottajat -
veivät hänet ylimmäisen papin, Kaifaan, eteen, -
jonne kirjanoppineet ja vanhimmat olivat kokoontuneet.
Ja Pietari seurasi häntä taampana -
ylimmäisen papin esipihaan asti; -
ja hän meni sinne ja istui palvelijain joukkoon nähdäksensä, -
kuinka lopulta kävisi.
Mutta ylipapit ja koko neuvosto -
etsivät väärää todistusta -
Jeesusta vastaan tappaaksensa hänet, -
mutta eivät löytäneet, -
vaikka monta väärää todistajaa oli tullut esille.
Mutta vihdoin tuli kaksi, ja he sanoivat: -
Tämä on sanonut: -
"Minä voin hajottaa maahan Jumalan temppelin -
ja kolmessa päivässä sen rakentaa."
Silloin ylimmäinen pappi nousi ja sanoi hänelle: -
Etkö vastaa mitään siihen, -
mitä nämä todistavat sinua vastaan?
Mutta Jeesus oli vaiti.
Niin ylimmäinen pappi sanoi hänelle: -
Minä vannotan sinua elävän Jumalan kautta, -
että sanot meille, -
oletko sinä Kristus, Jumalan Poika.
Jeesus sanoi hänelle: -
Sinäpä sen sanoit.
Mutta minä sanon teille: -
tästedes te saatte nähdä -
Ihmisen Pojan istuvan Voiman oikealla puolella -
ja tulevan taivaan pilvien päällä.
Silloin ylimmäinen pappi repäisi vaatteensa ja sanoi: -
Hän on pilkannut Jumalaa.
Mitä me enää todistajia tarvitsemme?
Katso, nyt kuulitte hänen pilkkaamisensa.
Miten teistä on?
He vastasivat sanoen: -
Hän on vikapää kuolemaan.
Silloin he sylkivät häntä silmille -
ja löivät häntä nyrkillä kasvoihin; -
ja toiset sivalsivat häntä poskelle ja sanoivat: -
Profetoi meille, Kristus, -
kuka se on, joka sinua löi.
Mutta Pietari istui ulkopuolella esipihassa.
Ja hänen luoksensa tuli muuan palvelijatar ja sanoi: -
Sinäkin olit Jeesuksen, -
galilealaisen, seurassa.
Mutta hän kielsi kaikkien kuullen ja sanoi: -
En ymmärrä, mitä sanot.
Ja kun hän oli mennyt ulos portille, -
näki hänet toinen nainen -
ja sanoi sielläoleville: -
Tämäkin oli Jeesuksen, Nasaretilaisen, seurassa.
Ja taas hän kielsi valalla vannoen: -
En tunne sitä miestä.
Vähän sen jälkeen tulivat ne, -
jotka siinä seisoivat, ja sanoivat Pietarille: -
Totisesti, sinä myös olet yksi heistä, -
sillä kielimurteesikin ilmaisee sinut.
Silloin hän rupesi sadattelemaan ja vannomaan: -
En tunne sitä miestä.
Ja samassa lauloi kukko.
Niin Pietari muisti Jeesuksen sanat, -
jotka hän oli sanonut: -
”Ennenkuin kukko laulaa, -
sinä kolmesti minut kiellät”.
Ja hän meni ulos -
ja itki katkerasti.
Mutta aamun koittaessa -
kaikki ylipapit ja kansan vanhimmat -
pitivät neuvoa Jeesusta vastaan tappaaksensa hänet; -
ja he sitoivat hänet ja veivät pois -
ja antoivat hänet maaherran, Pilatuksen, käsiin.
Kun Juudas, hänen kavaltajansa, näki, -
että hänet oli tuomittu, silloin hän katui -
ja toi takaisin ne kolmekymmentä hopearahaa -
ylipapeille ja vanhimmille ja sanoi: -
Minä tein synnin, -
kun kavalsin viattoman veren.
Mutta he sanoivat: -
Mitä se meihin koskee?
Katso itse eteesi.
Ja hän viskasi hopearahat temppeliin, -
lähti sieltä, meni pois -
ja hirttäytyi.
Niin ylipapit ottivat hopearahat sanoivat: -
Ei ole luvallista panna näitä -
temppelirahastoon, -
koska ne ovat veren hinta.
Ja neuvoteltuaan -
he ostivat niillä savenvalajan pellon -
muukalaisten hautausmaaksi.
Sentähden sitä peltoa -
vielä tänäkin päivänä -
kutsutaan Veripelloksi.
Silloin kävi toteen, -
mikä on puhuttu profeetta Jeremiaan kautta joka sanoo: -
Ja he ottivat ne kolmekymmentä hopearahaa, -
hinnan siitä arvioidusta miehestä, -
jonka he olivat israelilaisten puolesta arvioineet, -
ja antoivat ne savenvalajan pellosta, -
niinkuin Herra oli minun kauttani käskenyt.
Mutta Jeesus seisoi maaherran edessä.
Ja maaherra kysyi häneltä sanoen: -
Oletko sinä juutalaisten kuningas?
Niin Jeesus sanoi: -
Sinäpä sen sanot.
Ja kun ylipapit ja vanhimmat häntä syyttivät, -
ei hän mitään vastannut.
Silloin Pilatus sanoi hänelle: -
Etkö kuule, kuinka paljon he todistavat sinua vastaan?
Mutta hän ei vastannut yhteenkään hänen kysymykseensä, -
niin että maaherra suuresti ihmetteli.
Oli tapana, että maaherra juhlan aikana -
päästi kansalle yhden vangin irti, kenenkä he tahtoivat.
Ja heillä oli silloin kuuluisa vanki, -
jota sanottiin Barabbaaksi.
Kun he nyt olivat koolla, sanoi Pilatus heille: -
Kummanko tahdotte, että minä teille päästän, -
Barabbaanko vai Jeesuksen, jota sanotaan Kristukseksi?
Sillä hän tiesi, -
että he kateudesta olivat antaneet hänet hänen käsiinsä.
Mutta kun hän istui tuomarinistuimella, -
lähetti hänen vaimonsa hänelle sanan: -
Älä puutu siihen vanhurskaaseen mieheen, -
sillä minä olen tänä yönä unessa -
paljon kärsinyt hänen tähtensä.
Mutta ylipapit ja vanhimmat yllyttivät kansaa -
anomaan Barabbasta, -
mutta surmauttamaan Jeesuksen.
Ja maaherra puhui heille ja sanoi: -
Kummanko näistä kahdesta tahdotte, -
että minä teille päästän?
Niin he sanoivat: -
Barabbaan.
Pilatus sanoi heille: -
Mitä minun sitten on tehtävä Jeesukselle, -
jota sanotaan Kristukseksi?
He sanoivat kaikki: -
Ristiinnaulittakoon!
Niin maaherra sanoi: -
Mitä pahaa hän sitten on tehnyt?
Mutta he huusivat vielä kovemmin sanoen: -
Ristiinnaulittakoon!
Ja kun Pilatus näki, ettei mikään auttanut, -
vaan että meteli yhä yltyi, -
otti hän vettä ja pesi kätensä -
kansan nähden ja sanoi: -
Viaton olen minä tämän miehen vereen.
Katsokaa itse eteenne.
Niin kaikki kansa vastasi ja sanoi: -
Tulkoon hänen verensä meidän päällemme -
ja meidän lastemme päälle.
Silloin hän päästi heille Barabbaan, -
mutta Jeesuksen hän ruoskitti -
ja luovutti ristiinnaulittavaksi.
Silloin maaherran sotamiehet veivät Jeesuksen mukanaan palatsiin -
ja keräsivät hänen ympärilleen koko sotilasjoukon.
Ja he riisuivat hänet ja panivat hänen päällensä tulipunaisen vaipan -
ja väänsivät orjantappuroista kruunun, -
panivat sen hänen päähänsä -
ja ruovon hänen oikeaan käteensä, -
polvistuivat hänen eteensä -
ja pilkkasivat häntä ja sanoivat: -
Ole tervehditty, -
rakas juutalaisten kuningas!
Ja he sylkivät häntä, ottivat ruovon ja löivät häntä päähän.
Ja kun he olivat häntä pilkanneet, riisuivat he häneltä vaipan, -
pukivat hänet hänen omiin vaatteisiinsa -
ja veivät hänet pois ristiinnaulittavaksi.
Ja matkalla -
he tapasivat kyreneläisen miehen, -
jonka nimi oli Simon.
Hänet he pakottivat kantamaan hänen ristiänsä.
Ja tultuaan paikalle, jota sanotaan Golgataksi -
― se on: pääkallon paikaksi ―
he tarjosivat hänelle juotavaksi -
katkeralla nesteellä sekoitettua viiniä; -
mutta maistettuaan hän ei tahtonut sitä juoda.
Ja kun he olivat hänet ristiinnaulinneet, -
jakoivat he keskenään hänen vaatteensa heittäen niistä arpaa.
Ja näin kävi toteen, -
minkä profeetta oli sanonut: -
”He jakoivat keskenänsä minun vaatteeni -
ja heittivät minun puvustani arpaa.”
Sitten he istuutuivat ja vartioivat häntä siellä.
Ja he olivat panneet hänen päänsä yläpuolelle hänen syynsä julki, -
näin kirjoitettuna: -
”Tämä on Jeesus, -
juutalaisten kuningas”.
Silloin ristiinnaulittiin hänen kanssansa kaksi ryöväriä, -
toinen oikealle ja toinen vasemmalle puolelle.
Ja ne, jotka kulkivat ohitse, herjasivat häntä, -
nyökyttivät päätänsä ja sanoivat: -
Sinä, joka hajotat maahan temppelin -
ja kolmessa päivässä sen rakennat, -
auta itseäsi, jos olet Jumalan Poika, -
ja astu alas ristiltä.
Samoin ylipapit ja kirjanoppineet ja vanhimmat -
pilkkasivat häntä ja sanoivat: -
Muita hän on auttanut, -
itseään ei voi auttaa.
Onhan hän Israelin kuningas; -
astukoon nyt alas ristiltä, -
niin me uskomme häneen.
Hän on luottanut Jumalaan; -
vapahtakoon nyt Jumala hänet, jos on häneen mielistynyt; -
sillä hän on sanonut: -
"Minä olen Jumalan Poika".
Ja samalla tavalla herjasivat häntä ryöväritkin, -
jotka olivat ristiinnaulitut hänen kanssansa.
Mutta kuudennesta hetkestä alkaen -
tuli pimeys yli kaiken maan, -
ja sitä kesti hamaan yhdeksänteen hetkeen.
Ja yhdeksännen hetken vaiheilla -
Jeesus huusi suurella äänellä sanoen: -
Eeli, -
lama -
sabaktani?
Se on: -
Jumalani, Jumalani, -
miksi minut hylkäsit?
Sen kuullessaan sanoivat muutamat niistä, -
jotka siinä seisoivat: -
Hän huutaa Eliasta.
Ja kohta muuan heistä juoksi ja otti sienen, -
täytti sen hapanviinillä, -
pani sen ruovon päähän ja antoi hänelle juoda.
Mutta muut sanoivat: -
Annas, katsokaamme, -
tuleeko Elias -
häntä pelastamaan.
Niin Jeesus taas huusi suurella äänellä -
ja antoi henkensä.
Ja katso, temppelin esirippu repesi kahtia -
ylhäältä alas asti, -
ja maa järisi, ja kalliot halkesivat, -
ja haudat aukenivat, -
ja monta nukkuneiden pyhien ruumista nousi ylös.
Ja he lähtivät haudoistaan ja tulivat hänen ylösnousemisensa jälkeen -
pyhään kaupunkiin ja ilmestyivät monelle.
Mutta kun sadanpäämies ja ne, -
jotka hänen kanssaan vartioitsivat Jeesusta, -
näkivät maanjäristyksen ja mitä muuta tapahtui, -
peljästyivät he suuresti ja sanoivat: -
Totisesti -
tämä oli -
Jumalan Poika.
Ja siellä oli monta naista, -
jotka olivat Galileasta seuranneet Jeesusta ja palvelleet häntä; -
he seisoivat taampana katselemassa.
Heidän joukossaan oli Maria Magdaleena -
ja Maria, Jaakobin ja Joosefin äiti, -
ja Sebedeuksen poikain äiti.
Mutta illan tultua saapui rikas mies, -
Arimatiasta kotoisin, nimeltä Joosef, -
joka hänkin oli Jeesuksen opetuslapsi.
Hän meni Pilatuksen luo -
ja pyysi Jeesuksen ruumista.
Silloin Pilatus käski antaa sen hänelle.
Ja Joosef otti ruumiin, -
kääri sen puhtaaseen liinavaatteeseen -
ja pani sen uuteen hautakammioonsa, -
jonka oli hakkauttanut kallioon.
Ja hän vieritti suuren kiven hautakammion ovelle -
ja lähti pois.
Ja siellä olivat Maria Magdaleena -
ja toinen Maria, -
jotka istuivat vastapäätä hautaa.
Seuraavana päivänä, joka oli valmistuspäivän jälkeinen, -
ylipapit ja fariseukset kokoontuivat -
Pilatuksen luo ja sanoivat: -
Herra, me muistamme sen villitsijän -
vielä eläessään sanoneen: -
"Kolmen päivän kuluttua minä nousen ylös".
Käske siis tarkasti vartioida hautaa -
kolmanteen päivään asti, -
etteivät hänen opetuslapsensa tulisi -
ja varastaisi häntä ja sanoisi kansalle: -
"Hän nousi kuolleista", -
ja niin viimeinen villitys -
olisi pahempi kuin ensimmäinen.
Niin Pilatus sanoi heille: -
Tuossa on vartijaväkeä, -
menkää, vartioikaa -
niin hyvin kuin taidatte.
Niin he menivät -
ja turvasivat haudan -
lukitsemalla kiven sinetillä -
ja asettamalla vartijat.