ISRAEL ― MAA JA SEN KANSA
Tämä on kertomus Israelin kansasta sen maassa.
Aloitamme viimeisen kuningaskunnan päivistä.
Yli tuhat vuotta juutalaiset elivät Israelin maassa.
Heillä oli omat kuninkaansa.
Kuningas Daavid teki Jerusalemista pääkaupunkinsa n. 3 000 vuotta sitten.
Hänen poikansa Salomo rakensi sinne temppelin.
Juutalaiset kaikkialta maasta vaelsivat Jerusalemin temppeliin.
Juutalaiset joutuivat Rooman sorron alle Rooman valtakunnan laajetessa.
Osa halusi palauttaa itsenäisyyden ja kapinoi Roomaa vastaan.
Piiritettyään Jerusalemia kuusi pitkää kuukautta -
roomalainen kenraali Titus tuhosi pyhän temppelin, -
teurasti asukkaat ja poltti kaupungin maan tasalle.
Pystyyn jäi vain ulkomuuri, tyhjä kuori.
Surullinen muisto menneen temppelin loistosta.
Hävinneet sotilaat vietiin Roomaan nöyryytysmarssille.
Juutalaisoppineiden sukupolvet pohjustivat tuhon jälkeen -
juutalaishistorian yhtä kultakautta. Juutalaisyhteisöihin kehitettiin -
sosiaalinen, juridinen ja koulutuksellinen järjestelmä, -
jotta ne selviytyisivät missä olivatkin.
Juutalaiset vaikuttivat kaikkialla missä elivät -
yhteiskunnan tieteeseen, kulttuuriin ja talouteen.
Usein heitä vainottiin tai karkotettiin uskonsa takia.
KARKOTUS. ESPANJA, 1492
Aika ajoin heidän oli pakko harjoittaa juutalaisuuttaan salassa.
Vaikeinakin aikoina he pitivät kiinni kulttuuristaan ja perinteistään.
JUUTALAISVASTAISET POGROMIT
Uusi tuuli alkoi puhaltaa juutalaisyhteisöissä diasporassa.
Yhä useampi kieltäytyi hyväksymästä maanpakoa osakseen.
1200-LUVULLA JUUTALAISIA ALKOI MUUTTAA EUROOPASTA ISRAELIIN
LAAJA MUUTTO ALKOI 1800-LUVULLA.
Vähitellen juutalaisia alkoi muuttaa kaikkialta Israelin maahan.
Heillä oli palava kaipuu elää esi-isiensä maassa.
MUUTTOAALTO JEMENISTÄ JA VENÄJÄLTÄ.
Teollisen vallankumouksen tuomat muutokset maailmassa -
vauhdittivat juutalaisten virtaa kotiin.
Maassa aina asuneiden veljien kanssa he jälleenrakensivat maata yhdessä.
Nuori juutalaistoimittaja muotoili uudesta tuulesta liikkeen -
ja antoi sille nimen "sionismi".
Theodor Herzl uskoi, että kansa voi luottaa ainoastaan itseensä.
Hänellä oli näky ja suunnitelma.
Ikivanhan unelman toteuttamisesta tuli hänelle elämäntehtävä.
Muinainen heprean kieli elpyi Israelin maassa. Syntyi uusia sanoja -
ilmaisemaan modernin, moni- kulttuurisen yhteiskunnan tarpeita -
juutalaisessa kotimaassa.
Vuonna 1917 maailman kansakunnat Ison-Britannian johdolla -
tunnustivat juutalaiskansan oikeuden perustaa kansankoti Israelin maahan.
WEIZMANNIN TIEDEINSTITUUTTI 1934
BERLIININ OLYMPIALAISET 1936
Juutalaisten rakentaessa uuden maan perustuksia -
toinen kansa toisaalla yhdistyi toisenlaisen aatteen ympärille.
Se yllytti seuraajia kammottavaan rikokseen ihmisyyttä vastaan.
Natsit veivät juutalaisilta kansalais- oikeudet. Sitten he järjestivät -
vainoja ja mellakoita. Lopuksi he hävittivät kuusi miljoonaa juutalaista -
raakuudella, jota moderni maailma ei ollut nähnyt eikä osannut kuvitella.
Mutta toisinaan epätoivon syvyyksistä -
sielu löytää voiman mennä eteenpäin.
Natsit murhasivat kolmasosan juutalaiskansasta -
mutta eivät pystyneet tappamaan sen henkeä.
Vuonna 1947 YK äänesti suunnitelmasta -
jakaa maa juutalaisille ja arabeille -
ja perustaa kaksi valtiota, juutalais- ja arabivaltio.
Juutalaisjohtajat hyväksyivät YK:n jakosuunnitelman.
Kansa juhli riemuiten.
Arabien tunnelma oli toinen. He torjuivat jakosuunnitelman ankarasti.
YK:n äänestystä seuranneena aamuna arabit Israelissa -
ja ympäröivissä maissa hyökkäsivät juutalaisyhteisöjen kimppuun.
Täten julistamme perustetuksi Israelin maahan juutalaisvaltion, -
Israelin valtion.
Juhlat jäivät lyhyeksi. Alkoi maan ensimmäinen henkiinjäämistaistelu -
kuuden arabimaan yhteishyökkäyksiä vastaan.
Synagogia poltettiin. Juutalaisasukkaita tapettiin, -
haavoitettiin tai vangittiin. Loppuja Jerusalemin juutalaisia piiritettiin.
Pakosaattueet, jotka yrittivät murtaa piirityksen, joutuivat väijytykseen.
Sota päättyi Israelin voittoon, mutta Juudea, Samaria -
ja Jerusalemin Vanhakaupunki jäivät Jordanian miehittämäksi.
ISRAEL KASVAA JA KUKOISTAA VAPAANA DEMOKRATIANA.
Vajaa 20 vuotta myöhemmin Israelin olemassaolo oli taas uhattuna.
Liittoutuneet arabimaat uhkasivat jälleen tuhota Israelin valtion.
KUUDEN PÄIVÄN SOTA
Taistelu oli katkera, mutta Israel voitti kaikilla rintamilla.
Makein voitto oli pyhän Temppeli- vuoren ja länsimuurin vapauttaminen.
Jerusalem yhdistyi jälleen.
Ensi kertaa kaupungin historiassa uskonnonvapaus ja vapaus rukoilla -
taattiin juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin kaikilla pyhillä paikoilla.
Rauhaa ei kestänyt pitkään.
Sireenien ulvonta keskeytti juutalaisen kalenterin pyhimmän päivän vieton.
Rukousten kolkuttaessa taivaan portteja -
arabiarmeijat moukaroivat pienen Israelin portteja.
Israelin reservisotilaat koottiin vihollista vastaan.
He laskivat aseensa vasta, kun maa oli turvassa jälleen.
Sota vaatii rohkeutta, mutta rauha vaatii sitä vielä enemmän.
Israelin ja Egyptin historiallinen rauhansopimus oli kulmakivi -
kaivatulle rauhalle Israelin naapurien kanssa.
Seuraava askel oli Israelin ja Jordanian rauhansopimus.
Sama toivo saa Israelin pyrkimään rauhaan palestiinalaisten kanssa -
ja toteuttamaan unelmaa rauhasta, shalomista, naapuriensa kanssa.
ISRAEL NYKYÄÄN
Juutalaiset ovat palanneet kotimaahansa.
Täyttäen satojen sukupolvien toivon israelilaiset ovat voittaneet esteet -
ja muovanneet avoimen, iloisen ja moniarvoisen yhteiskunnan, -
eloisan kulttuurin ja innovatiivisen talouden.
Israelin maassa alkanut ja maan ääriin levinnyt kertomus -
on tehnyt täyden ympyrän.
Seuraavaa lukua kirjoitetaan jo.
Suomennos: Marianne Tenetz