Samaan aikaan kuitenkin suurin osa kansastamme -
sietää rasismia ja syrjintää yhä vähemmän.
Siksi on tärkeää tuntea tapahtumat, -
jotka johtivat kuuden miljoonan juutalaisen tuhoamiseen -
Euroopan sydämessä, -
ja nähdä miten Eurooppa on muuttunut vuoden 1945 jälkeen.
Euroopan talous on ollut kriisissä vuosien ajan.
Euroopan historia näyttää toistavan itseään.
Ääriliikkeet leviävät ja muuttuvat aggressiivisimmiksi.
Onneksi niiden suosio ja poliittinen voima ovat vielä kaukana siitä, -
mitä niillä oli 1930-luvulla.
Talouskriisi ja ääri-ideologiat voivat kuitenkin johtaa -
pahimmassa tapauksessa demokratian kriisiin -
ja ennakkoluulojen, suvaitse- mattomuuden ja rasismin nousuun.
69 vuotta on kulunut Auschwitzin keskitysleirin vapautuksesta.
Nyt on aika muistaa viime vuosisadan pahimman kansanmurhan uhreja.
On aika tarkastella, mitä nyt tapahtuu, ja pohtia, -
mitä ihmisarvon ja demokratian arvojen puolustaminen vaatii.
El male rachamim, Jumala täynnä armoa
Jumala täynnä armoa, -
joka asuu korkeuksissa, -
anna heidän levätä hyvin -
Pyhän Läsnäolon siivillä -
luona pyhien ja puhtaiden, -
jotka loistavat kuin taivas -
niiden kuuden miljoonan juutalaisen sieluille, -
Euroopan holokaustin uhreille, -
jotka murhattiin, tuhottiin ja poltettiin -
Jumalan nimen pyhitykseksi -
saksalaisten natsien -
ja heidän muunmaalaisten auttajiensa käsissä.
Suojelkoon siis armon Herra heitä -
siipiensä alla ikuisesti -
ja sitokoon heidän sielunsa elämän langalla.
Herra on heidän perintöosansa.
Eedenin puutarha olkoon heidän lepopaikkansa.
He nouskoot osaansa päivien lopussa.
Sanokaamme aamen.
Minä uskon, -
minä uskon vakaasti -
Messiaan tuloon.
Minä uskon, -
minä uskon vakaasti -
Messiaan tuloon.
Ja vaikka hän viipyy, -
niin silti uskon.
Silti odotan häntä.
Arvoisat Pertti Paasio, entinen Suomen ulkoministeri, -
Matti Myllykoski, -
Holokaustin uhrien muisto -yhdistyksen puheenjohtaja, -
Suomen päärabbi Simon Livson, -
hyvät kollegat ja Suomen juutalaisyhteisön jäsenet, -
hyvät naiset ja herrat.
Ensinnäkin tahdon kiittää klezmer-muusikkoja musiikista, -
jota saimme juuri kuulla.
Tämän musiikin jälkeen muistutan teitä siitä, -
että tämä musiikkikin oli natsien vainon kohteena -
heidän toteuttaessaan juutalais- kysymyksen lopullista ratkaisua.
Hitler ja natsit eivät keksineet juutalaiskysymystä.
Se kysymys nostettiin esille -
viitaten juutalaisten kansallisen olemassaolon poikkeavuuteen, -
kun kansallisvaltiot muotoutuivat 1800-luvun lopulla -
ja 1900-luvun alussa.
Hitler, natsit ja heidän yhteistyö- kumppaninsa ainoastaan veivät -
juutalaiskysymyksen ratkaisun loppuun saakka.
Natsi-ideologian apokalyptistä luonnetta kuvaa parhaiten -
sana "lopullinen".
Ihmiskunnan historiassa ei ole koskaan ennen -
mikään kansa ottanut tavoitteekseen toisen kansan täydellisen tuhoamisen.
Kaikkien juutalaisten murha ei ollut keino saavuttaa jokin päämäärä, -
vaan se oli itse ideologinen päämäärä.
Saksalaiset katsoivat oikeudekseen päättää -
kokonaisen kansan oikeudesta olla olemassa.
Tämä ajattelutapa oli uusi ihmiskunnan historiassa.
Tämä oli taustana sille, -
että YK päätti omistaa erityisen muistopäivän holokaustin uhreille.
Olen nyt kolmatta kertaa muistojuhlassa Suomessa.
Mitä muutoksia on tapahtunut näiden kolmen vuoden aikana?
Tätä tapahtumaa järjestävä yhdistys on nyt nimeltään -
Finnish Holocaust Remembrance Association, -
Holokaustin uhrien muisto ry.
Kuitenkin vastoin YK:n päätöslauselmaa vuodelta 2005 -
muistopäivässä ei vieläkään mainita juutalaisten holokaustia, -
vaan sen nimi on "vainojen uhrien muistopäivä".
Kysyn itseltäni, mikä estää Suomen viranomaisia noudattamasta -
YK:n päätöslauselman sekä kirjainta että henkeä?
Täytyy myöntää, etten tiedä, mutta toivon edelleen muutosta.
Edustan Israelin valtiota, -
vainotun juutalaisen kansan perustamaa itsenäistä valtiota.
Kysyn, onko oikein osallistua tapahtumaan, -
jossa käsitellään opittuja läksyjä, -
joita tämän rikoksen tekijät ja sivustakatsojat ovat oppineet.
Juutalaiset eivät uhanneet ketään eivätkä sotineet ketään vastaan.
Juutalaiset olivat polttouhri.
Minkä ideologian alttarilla heidät uhrattiin?
Yksinkertainen ja välitön vastaus on, -
että käsitelkööt asioita ja vetäkööt henkilökohtaiset, kansalliset -
ja historialliset johtopäätöksensä.
Uskon, että kollegani, Saksan ja Unkarin suurlähettiläät -
sekä Berliinin Moses Mendelssohn Zentrumin edustajat -
tekevät juuri niin.
Henkilökohtaisesti en voi olla huomaamatta sitä ironiaa, -
joka liittyy Mendelssohnin omaan historiaan ja tähän iltaan.
Kun Moses Mendelssohn saapui Berliiniin vuonna 1743, -
hän joutui kulkemaan karjaportin kautta.
Vain sitä kautta juutalaiset saivat tulla kaupunkiin.
Miksi puhun tästä?
Katson nykyhetkeen ja tulevaisuuteen menneisyyden valossa.
Olen huolestunut.
Natsit eivät ainoastaan murhanneet kolmasosaa juutalaisesta kansasta -
ja tuhonneet tuhatvuotista kulttuuria, -
vaan lisäksi maailma ei näytä oppineen läksyään.
Vuonna 2013, alle 70 vuotta siitä, kun syyttömien naisten, miesten ja lasten -
järjestelmällinen tuhoaminen päättyi, -
Suomen mediassa julkaistiin antisemitistinen artikkelisarja.
Jyväskylässä äärioikeistolaisia pidätettiin, -
koska he suunnittelivat hyökkäyksiä 300 vihollista vastaan, -
joista jotkut olivat Suomen pienen juutalaisyhteisön jäseniä.
Suomalainen kansanedustaja ei epäröinyt panna Facebook-sivulleen -
kuvaa ystävästään eduskunnassa käsi nostettuna natsitervehdykseen.
Kerron teille myös kuulemani kahden nuoren israelilaisen kokemuksen.
He tulivat Helsingissä eräästä yökerhosta.
Kun heidän huomattiin puhuvan hepreaa, -
heitä lähestyttiin natsitervehdyksin ja juutalaisvastaisin iskulausein.
Ehkä kun holokaustin ainutlaatuisuutta ei tuoda esiin, -
tällaisia ilmiöitä on odotettavissa.
Tahdon tehdä selväksi, että arvostan suuresti viranomaisten reaktioita, -
pääasiassa poliisin ja tuomioistuinten.
Tämä ei kuitenkaan ole vain poliisin ja toimeenpanovallan asia.
Se on myös vanhempien, opettajien ja poliitikkojen asia.
Muukalaisvihaa yleisesti, ja antisemitismiä erityisesti, -
käytetään oikeuttamaan sitä, mikä ei ole oikeutettua.
On tärkeää, että yhteiskunnan kaikki tasot ymmärtävät sen, -
ja tekevät kaikkensa sen vaaran torjumiseksi.
Holokausti oli ennennäkemätön rikos.
Jos sen ainutlaatuisuutta vähätellään, ei ole yllättävää, -
että natsieleitä ja -ideologiaa esiintyy tietyissä piireissä.
Hyvät naiset ja herrat, -
Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus laati -
antisemitismin määritelmän vuonna 2005.
"Antisemitismi on tietty käsitys juutalaisista, -
joka voi ilmetä juutalaisvihana.
Sanalliset ja fyysiset antisemitismin ilmenemismuodot -
kohdistuvat juutalaisiin ja ei-juutalaisiin henkilöihin -
ja/tai juutalaisten instituutioiden omaisuuteen.
Lisäksi kohteena voi olla Israelin valtio, -
joka nähdään juutalaisena yksikkönä.
Antisemitismi syyttää usein juutalaisia salaliitosta ihmiskuntaa vastaan.
Sen perusteella juutalaisia syytetään ongelmista.
Se ilmenee sanallisesti, kirjallisesti visuaalisesti ja toiminnallisesti.
Se hyödyntää uhkaavia ja kielteisiä stereotypioita."
Näin EU:n instituutio kirjoitti vuonna 2005.
Alle 10 vuoden kuluttua siitä tämän keskuksen seuraaja, -
EU:n perusoikeusvirasto, poisti tämän määritelmän nettisivuiltaan.
Kerron toisenkin tapauksen.
17. tammikuuta 2014, vain päivä ennen avajaisia, -
YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö UNESCO perui -
Pariisissa pidettävän näyttelyn nimeltään: -
"Kansa, kirja, maa -
3500 vuoden yhteys juutalaisen kansan ja Israelin maan välillä".
Voimme kysyä itseltämme, mikä yhdistää näitä kahta tapausta, -
ja miten ne liittyvät tähän päivään?
Se on halukkuus noudattaa niiden vaatimuksia, -
tai välinpitämättömyys niitä kohtaan, -
jotka kiistävät juutalaisen kansan itsemääräämisoikeuden, -
ja oikeuden elää kansakuntana.
Juutalaisten olemassaolon oikeuden kiistäminen liittyy siihen, -
että juutalaisten oikeus omaan valtioon kiistetään.
Hyvät naiset ja herrat, -
muistamme tänään niitä kuutta miljoonaa, -
jotka murhattiin sellaisen ideologian vuoksi, -
joka kiisti kokonaisen ihmisryhmän olemassaolon oikeuden.
Velvollisuutemme on vastustaa niitä, jotka kiistivät heiltä oikeuden elää, -
ja jotka nyt kiistävät samalta kansalta oikeuden omaan maahan.
Kiitos.
Herra puheenjohtaja, ministeri Paasio, arvoisat vieraat ja kollegat.
Tänään muistamme kuuden miljoonan Euroopan juutalaisen -
sanoinkuvaamatonta kärsimystä ja kuolemaa, -
ja myös yli 500 000 romanin, -
sekä vammaisten, sairaiden -
ja poliittisista, uskonnollisista tai muista syistä vainottujen muistoa.
Muistamme myös niitä monia muita, -
joita kansallissosialistit kiduttivat ja murhasivat.
Saksalaiset suunnittelivat, järjestivät ja toteuttivat holokaustin.
Saksalla on moraalinen vastuu historiasta -
ja tästä rikoksesta ihmiskuntaa vastaan.
Se täyttää meidät aina syvällä surulla ja häpeällä.
Painan pääni uhrien, harvojen eloonjääneiden -
ja heidän sukulaistensa edessä.
Siitä lähtien, -
kun Saksan liittotasavalta perustettiin toisen maailmansodan jälkeen, -
jokainen hallitus on kehittänyt muistamisen kulttuuria.
Saksan yli 2000 paikallista, alueellista ja valtiollista muistokohdetta -
kertovat ihmiskohtaloista ja kuvaavat holokaustia monin tavoin.
Muistopaikkoja tärkeämpiä ovat kuitenkin eloonjääneet.
Ihmiset, jotka voivat kertoa elämästään, kärsimyksistään, -
jotta muistot säilyisivät elävinä, -
erityisesti nuorten keskuudessa.
Viime vuonna Ester Bauer, -
joka menetti perheensä Theresienstadtissa ja Auschwitzissä, -
ja vain sattumalta jäi itse eloon, -
vieraili Helsingin saksalaisessa koulussa kertomassa tarinansa.
Hänen rohkeutensa ja lämpönsä tekivät vaikutuksen oppilaisiin.
Heidän ymmärryksensä ihmisarvosta, vapaudesta ja demokratiasta syveni.
Nyt lähes 70 vuotta toisen maailmansodan päättymisestä -
juutalaisyhteisöt ovat vakiinnuttaneet uudelleen asemansa Saksassa.
Saksassa on noin 240 000 juutalaista, -
pääasiassa maahanmuuttajia entisestä Neuvostoliitosta.
Se on Euroopan kolmanneksi suurin juutalaisyhteisö.
Olemme kiitollisia siitä, -
että holokaustista huolimatta on jälleen normaalia, -
että juutalaisia on naapureina ja ystävinä.
Olemme kiitollisia siitä, -
että saksalaiset ja juutalaiset ovat pystyneet aloittamaan alusta -
pitäen holokaustin muiston elossa.
Saksalaiset pitävät huolta siitä, ettei menneisyyttä unohdeta.
Saksalaisten tekemien ja Saksan nimissä tehtyjen hirmutekojen muisto -
tulee aina olemaan osa nykyhetkeämme.
Historiasta opitut läksyt ovat osa kansallista identiteettiämme.
Älkää unohtako menneisyyttä!
Tätä sanomaa tahdon korostaa ja välittää eteenpäin.
Jopa Auschwitzin kauhujen jälkeenkin -
eri puolilla maailmaa on yritetty erotella ihmisiä, -
Kamputseassa, Ruandassa, Bosniassa ja muualla.
Lopuksi lausun teille Elie Wieselin ajatuksia.
Elie Wiesel on Romaniassa syntynyt kirjailija, -
joka selvisi elossa Auschwitzista ja Buchenwaldista.
Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1986.
Hän sanoi: -
"Vannoin, etten koskaan vaikene, -
kun ihmiset joutuvat kestämään kärsimyksiä ja nöyryytystä.
Meidän täytyy aina ottaa kantaa.
Puolueettomuus auttaa sortajaa, ei koskaan uhria.
Vaikeneminen kannustaa kiduttajaa jatkamaan."
Tähän viestiin päätän puheeni, kiitos!
Hyvä herra ministeri, puheenjohtaja ja arvoisat kuulijat.
69 vuotta sitten Auschwitzin ja Birkenaun keskitysleirit vapautettiin.
Meidän ei saa koskaan unohtaa niitä miljoonia juutalaisia, -
joita kidutettiin ja jotka tuhottiin länsimaisen sivilisaation sydämessä.
Unkarissa unkarilaiset toteuttivat holokaustin unkarilaisia vastaan.
Tämä on unkarilaisten suurin kansallinen trauma.
Koskaan enää ei kansalaisiltamme saa riistää ihmisarvoa ja elämää -
vedoten hirvittäviin ideologioihin, kuten natsismiin, -
tai minkäänlaiseen antisemitismiin tai rasismiin.
Siksi on oltava selvää, ettei ole olemassa siltoja -
demokraattisen poliittisen vallan ja niiden välillä, -
jotka suorasti tai epäsuorasti -
leikkivät antisemitismin tai rasismin vaarallisella tulella.
Talouskriisi ravistelee Eurooppaa, ja vihamielisyys on kasvussa.
Tällaisessa tilanteessa on tehtävä selväksi, -
että antisemitismi ei ole hyväksyttävää.
Valitettavasti sellaiset tapaukset, -
kuin Unkarin parlamentin ääri- oikeistolaisen jäsenen vihapuheet, -
muistuttavat siitä, että on vielä paljon tehtävää -
antisemitismin ja rasismin hävittämiseksi julkisesta elämästä.
Antisemitismin vastaisessa taistelussa Unkarin hallitus keskittyy -
lain toimeenpanoon, juridisiin toimenpiteisiin, -
holokaustin muistamiseen ja koulutukseen -
sekä Unkarin juutalaisen kulttuurin elpymisen tukemiseen.
Unkarin perustuslain mukaan vihapuheet on kielletty.
Parlamentti on säätänyt, -
että holokaustin julkinen kieltäminen on rikos.
Unkarin hallitus omisti vuoden 2014 -
70 vuotta sitten tapahtuneen Unkarin holokaustin muistolle.
YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö ryhtyi -
Unkarin holokaustin muistovuoden pääsuojelijaksi.
Muistaminen on tärkeä osa Unkarin koulutusjärjestelmää.
Holokaustiopetus on pakollinen ja erottamaton osa -
kansallista opetusohjelmaa.
Vuonna 2012 hallitus muisti -
Raoul Wallenbergin syntymän satavuotispäivää -
näyttelyin, konsertein, kilpailuin ja muunlaisin tapahtumin.
Budapestin juutalaisyhteisö on Keski-Euroopan suurin.
Toimivia synagogia on 24, -
ja juutalainen koulutusjärjestelmä toimii lastentarhoista yliopistoon asti.
Hallitus sponsoroi Budapestin juutalaista kesäfestivaalia, -
josta on tullut yksi suurimmista kulttuuritapahtumista.
Mainitsin juutalaisen kulttuurin renessanssin Unkarissa.
Ensimmäistä kertaa 80 vuoteen -
Budapestiin rakennetaan uusi synagoga.
Sen peruskivi laskettiin viime vuonna holokaustin muistopäivänä.
Kansainvälinen holokaustin muistojärjestö antoi Unkarille -
järjestön puheenjohtajuuden vuodeksi 2015.
Hallitus oli tyytyväinen päätökseen, -
jolla tunnustetaan Unkarin hallituksen ponnistelut.
Holokaustin muistojärjestön puheenjohtajuus on jatkumoa -
viime vuosien tapahtumille, Raoul Wallenberg-vuodelle 2012, -
ja holokaustin muistovuodelle 2014.
Hyvät naiset ja herrat, toivon, että ponnistelumme johtavat siihen, -
että antisemitismi tunnetaan vain historiankirjoista.
Kiitos!
Hyvät naiset ja herrat, -
kaksi vuotta sitten tapahtui yllättävä asia.
Euroopan unioni sai Nobelin rauhanpalkinnon.
Tämä oli kaunis kunnianosoitus, mutta myös selvä viesti: -
Eurooppa, jossa tuhoisat ja raakalaismaiset sodat ovat riehuneet -
1900-luvun puoliväliin saakka, -
on nyt yhteistyön, rauhan ja suvaitsevaisuuden maanosa.
Se on esikuva koko maailmalle.
Se kehitys ei ole sattumaa.
Se on ollut pitkä ja raskas prosessi.
Kuten filosofit sanovat, -
tulevaisuutta ei ole ilman menneisyyden muistamista.
Jos Eurooppa haluaa tulla esikuvaksi -
myös vähemmistöjen menestyksekkäässä integroinnissa, -
sen täytyy nujertaa muukalaisvihan, vihapuheen, rasismin ja syrjinnän.
Kaikki ne pelottavat ilmiöt juontavat juurensa negatiivisista stereotypioista.
Ne voivat helposti muuttua väkivallaksi ja jopa joukkomurhaksi.
Maailman julmin ja laajin kansanmurha tapahtui -
keskellä Eurooppaa lähes 70 vuotta sitten.
Sitä on mahdoton selittää.
Kuten eräs saksalais- israelilainen historioitsija sanoi, -
Euroopalle holokausti oli sivilisaation murtumakohta.
Sivistyneeltä näyttänyt maanosa oli täysin kyvytön estämään -
juutalaisväestön järjestelmällisen kansanmurhan.
Se ei pystynyt pysäyttämään natseja ja heidän liittolaisiaan -
eikä pelastamaan juutalaisia ystä- viään, naapureitaan ja työtovereitaan.
Onko tästä historian pimeimmästä kohdasta ulospääsyä?
Nyt 70 vuotta myöhemmin juutalaiset elävät taas Euroopassa.
Heitä on paljon vähemmän kuin ennen toista maailmansotaa.
Lähes kaikki heistä ovat yhteiskunnallisesti, taloudellisesti -
ja poliittisesti hyvin integroituneita.
He pitävät huolta omasta historiastaan, perinteistään, -
kulttuuristaan ja uskonnostaan.
Heillä on synagogansa, kulttuurikeskuksensa, koulunsa, -
lastentarhansa ja vanhainkotinsa.
Nämä tekevät heidän läsnäolonsa näkyväksi.
Onko juutalaisvihan ja antisemitismin tuhoisaa perinnettä -
kuitenkaan täysin hävitetty ikiajoiksi?
Uudet empiiriset tutkimukset ja väkivaltatapaukset osoittavat, -
että menneisyyden haamut eivät ole täysin kuolleet.
Perinteiset juutalaisvihan muodot, kuten kristittyjen antijudaismi, -
näyttävät olevan laskussa.
Toisenlaiset muodot ovat vasta ilmestyneet.
Jos valtavirran media sanoo Israelin toimintaa palestiinalaisia kohtaan -
"palestiinalaiskysymyksen lopulliseksi ratkaisuksi", -
tai vertaa säännönmukaisesti Israelin armeijaa natsi-Saksaan, -
voidaan kysyä, mikä saa toimittajien ja joskus jopa poliitikkojen tekemään -
niin arveluttavia vertailuja?
Selvästi jotain on meneillään.
Hiljattain Euroopan perusoikeusvirasto selvitti, -
miten Euroopan juutalaiset voivat, -
ja miten vakavaksi ongelmaksi he kokevat antisemitismin maissaan.
Asiasta tehtiin tutkimus yhdeksässä EU-maassa vuonna 2012.
Huolestuttavat tulokset julkaistiin marraskuussa 2013.
56 % vastanneista juutalaisista piti antisemitismiä vakavana ongelmana, -
samanarvoisena kuin talouskriisi, työttömyys, -
korruptio, rikollisuus ja julkisen terveydenhuollon ongelmat.
Jopa 76 % sanoi antisemitismin lisääntyneen -
viiden viime vuoden aikana heidän asuinmaissaan.
Monet kyselyyn vastanneet juutalaiset ovat kokeneet -
juutalaisten hautausmaiden ja omaisuuden vandalisointia, -
vihapuheita kaduilla, antisemitismiä mediassa ja niin edelleen.
Mitä se merkitsee?
Sitä, että suuri osa Euroopan juutalaisista saattaa -
vetäytyä yhteiskunnasta, piilottaa juutalaisen alkuperänsä, -
vältellä synagogiaan ja jopa lähteä asuinmaistaan.
Hyvät naiset ja herrat, tämä olisi kauhuskenaario.
Meidän tulisi estää kaikin keinoin -
pelon ja epävarmuuden kasvun juutalaisyhteisöissä.
On tärkeää, että eurooppalais- väestöt ja kansalaisjärjestöt, -
niin kristilliset kuin maalliset ja muutkin ryhmät, -
osoittavat solidaarisuuttaan juutalaisia lähimmäisiään kohtaan -
niin hyvinä kuin huonoinakin aikoina.
Juutalaisyhteisö on Euroopan vanhimpia vähemmistöjä.
Meidän on aika kuunnella toisiamme.
Mitä enemmän kulttuurisia ja uskonnollisia yhteyksiä on, -
sitä enemmän epäluulot hälvenevät.
On myös valtava haaste herkistää enemmän ihmisiä -
ymmärtämään juutalaisten historiaa, kulttuuria, uskontoa, holokaustia, -
ja myös nykypäivän juutalaista maailmaa.
Tarvitsemme koulutuksellista, ja poliittista yhteistyötä, -
kulttuuriprojekteja, vapaaehtois- järjestöjä, uskonnollisia ryhmiä, -
ja tietysti myös mediaa, erityisesti valtamediaa.
Kuitenkin jokapäiväisessä elämässä juutalaiset perheet, naapurit, -
työtoverit, rabbit, kanttorit ja vapaaehtoiset, -
tarvitsevat selvää osoitusta tuestamme.
Monet juutalaiset miehet, naiset ja nuoret ovat valmiita -
elämään tulevaisuutensa Euroopassa Israelin, USA:n tai Australian sijaan.
Se tuntuu ihmeeltä. Pitäkäämme siitä huolta. Kiitos.
Suomennos: Hannele Tainio