Olen perinyt tämän.
Mutta se on myös sinun perintösi.
"Takumi" on hepreaa ja tarkoittaa "nouse". Jeesus sanoi näin -
pienelle tytölle, jonka hän palautti elämään. Nouse. Elä.
Juuri tätä tahdomme julistaa pur- jehtiessamme pitkin länsirannikkoa.
Täällä on ollut herätys toisensa jälkeen seitsemässä sukupolvessa.
Se toi elämää koko yhteisölle. Sen perinnön tahdomme löytää.
Se mikä on ollut on ohi.
Mutta onko perintösi tulevaisuudessa?
Onko perintösi tulevaisuudessa? Onko perintösi tulevaisuudessa?
Olemme rukous- ja ylistysmatkalla täällä länsirannikolla.
Innostuin tulemaan mukaan juuri siksi, -
että korotamme Jumalaa -
ja ylistämme Häntä.
Sillä emme voi tehdä mitään omassa voimassamme.
Tahdomme, että Jumala tulee läsnäolollaan -
Ruotsiin ja länsirannikolle.
Tahdomme antaa sinulle kunnian ja palvonnan.
Tahdomme kohottaa kätemme.
Länsirannikolla tuhannet ihmiset ovat saaneet kohdata Jumalan.
1850-luvulta lähtien pyyhki herätysaalto toisensa jälkeen -
kyliä ja kaupunkeja Göteborgin saaristosta Norjan rajalle asti.
Mukana olivat Åh, Ljungskile, Kville, Fjällbacka, Strömstad.
Osa siitä alkoi Ruotsin kirkossa. Sitten tuli Helluntaiherätys.
1970-luvulla oli Jeesus-kansa ja karismaattinen uudistus.
Johan, jos Jumala lähettää nyt he- rätyksen, mikä muuttuisi Vrångössä?
Voi mikä ilo! On niin ihanaa, kun Jeesus on sydämessä -
niin ihmiset kokoontuvat yhteen ja tapaa aivan uusia ihmisiä.
Mutta silti tuntuu kuin olisi aina oltu ystäviä.
Ajattele, jos kaikki voisivat tuntea samaa.
Saaremme nimi Vrångö, Kiero saari, pitäisi silloin ehkä muuttaa.
Tämä oli Klaran sormus. Klara oli Tomaksen isoäidin äiti.
Klara kuului lapsuuteeni.
Kun Klara oli 16-vuotias, hän asui Strömstadissa.
Hän antoi siellä elämänsä Herralle Pelastusarmeijassa.
He muuttivat Hunnebostrandiin, ja hän etääntyi Jumalasta.
Hän avioitui ei-uskovan miehen kanssa.
Hunnebossa alkoi baptistiseurakunta ja Klara alkoi käymään siellä.
1905 hän antoi elämänsä Jumalalle, muttei tuntenut samaa iloa.
Tullessaan joulukirkosta rantaa pitkin hän polvistui lumeen -
ja rukoili, että Jumala antaisi hänelle kadottamansa ilon.
Ylösnoustessaan tapahtui jotain fantastista. Hän näki lumessa -
tulisen raamatunlauseen, joka kehotti häntä menemään kasteelle.
Kasteelle menoa odotellessaan hänen miehensä Karl tuli myös uskoon.
Klara ja hänen miehensä Karl kastettiin ja hänen äitinsä, Matilda.
Klarasta tuli perheen ja suvun sydän. Hänestä huokui elämä, -
joka innosti kaikkia. Hän koki Jumalan yliluonnollisella tavalla.
80-vuotiaana hänellä oli ruma 4-5 cm säärihaava.
Heidän rukoillessaan se parantui yhdessä yössä.
Usko Jumalaan antoi Klaralle itseluottamuksen ja aloitekyvyn, -
joka oli harvinaista sen ajan köyhille, oppimattomille naisille.
Hän kokosi väkeä kotikokouksiin ja kutsui saarnaajia.
Innostavaa!
Klara valitsi Jeesuksen Strömstadin Pelastusarmeijassa.
Sen oli aloittanut nainen, jonka nimi oli myös Klara.
Hanna Ouchterlony perusti koko Ruotsin Pelastusarmeijan.
Kyvykäs nainen, joka jo 1890-luvul- la perusti prostituoiduille kodin.
Hän lähetti ensimmäisen lähetyslai- van länsirannikolle 1800-luvulla.
Tuo on Åstol!
Klara oli 25-vuotias nähdessään lumessa tulikirjaimet -
vuotta ennen suuren helluntai- herätyksen puhkeamista 1906.
Jumala ilmestyi Bohusin läänissä tulen kautta toisenkin kerran.
Vuonna 1949 kalastajat kertoivat nähneensä Åstolin yllä tulta.
Se on pieni saari Marstrandin vuonossa.
Soitettuaan sinne he saivat kuulla ettei siellä ollut tulipaloa ollut.
Oli alkanut herätys ja ihmisiä tungeksi helluntaiseurakuntaan.
Ihmiset tulivat illalla juosten: -
"Rukoile puolestani. On synninhätä."
Saimme nähdä tällaista. Sitä ei voi kuvailla.
Dane ja Ann-Gret Gustafsson olivat tämän tapahtuessa teini-ikäisiä.
He palaavat yhä uudelleen herätyk- sen alkupisteeseen: synninhätään.
Se oli todellista synninhätää. - Oli myös saarnoja.
Suuret vahvat miehet menivät esille ja itkivät ääneen.
Jotain tapahtui. Sitä on melkein mahdoton selittää.
Jumalan maailma laskeutui arkipäivään Åstolissa.
Eräällä kalastusmatkalla veneen laivuri, joka ohjasi venettä -
näki Jeesuksen tulevan vettä pitkin suoraan häntä kohti.
Hän tuli kovaan synninhätään. Kaikki veneessä olijat rukoilivat -
hänen puolestaan, ja he tulivat suoraan kotiin.
Vielä nytkin näen kuinka hän seisoi ja kertoi siitä. Koskettavaa!
Seisoin penkillä. Jumalan Henki tuli päälleni. Kaaduin penkiltä -
ja aloin puhumaan toisella kielellä. Kirkko oli täynnä väkeä.
Monet pelästyivät ja juoksivat ulos! 16-17 tuli eteen sanoen: -
"Rukoilkaa Jumalaa puolestamme." Etupenkki oli kuin taistelutanner.
Miehiä ja naisia oli synninhädässä: "Rukoilkaa, että pelastuisimme!"
Sitä kesti pari vuotta.
Uudessa Testamentissa lukee, että Jeesuksesta lähti voima.
Ihmisten koskettaessa hänen vaat- teitaan he tulivat voimakenttään.
Se oli voimakenttä toisesta maailmasta.
Jeesus kutsuu sitä maailmaa taivaan valtakunnaksi.
Se valtakunta tikitti ja yhä tikit- tää aivan toisten lakien mukaan.
Herätys ei loppunut 50-luvulla. Se jatkui Åstolissa.
Sitten 60-70-luvulla tuli nuoriso- herätys.
- Lapsemme olivat mukana.
Paljon nuoria pelastui. - 1970 Jeesus-kansaa tuli tänne.
He viipyivät useita viikkoja.
Nuoremme pitivät heistä paljon, ja he saivat mukaan paljon nuoria.
Melkein kaikki ikäistemme lapset olivat kasvaneet -
ja melkein kaikki lapset olivat tulleet mukaan seurakuntaan.
Olen ollut Euroopassa yli kolme vuotta.
Suurin asia sydämelläni on toivon ja elämän olemassaolo.
Eurooppa ei ole mikään entinen kristitty maanosa.
Jumala toimii nyt, ja paras on edessäpäin. Täällä ei ole tyhjää.
Nuoret todella kaipaavat Jumalan tahtoa.
Kaipaan vapautta, kaipaan vapautta, -
mutta vielä enemmän sinä tahdot minut vapauttaa.
Pienenä poikana Sven-Inge Petters- son koki 1950-luvun herätyksen -
Hälsön saarella. Hän kertoo kuinka elämä saarella muuttui.
Kun Pyhä Henki lankesi, saarten luonne muuttui.
Työpaikkoina täällä olivat veistämö ja kalastusveneet.
Kun nuoret olivat työssä, he eivät käyttäneet alkoholia.
Mutta perjantaisin kotiin tultuaan he joivat paljon viikonloppuisin.
Siitä tuli ongelma.
Herätys toi asiaan ratkaisun.
Ihmiset vapautuivat alkoholista.
Vapautuivat nuuskasta ja tupakasta.
Emme puhu siitä tänään, mutta siksi ihmiset voivat alkaa uuden elämän.
Sven-Inge kantaa edelleen herätystä sydämellään ja rukoilee Jumalaa.
Tarvitsemme täällä kipeästi herä- tystä. Tarve on suurempi tänään, -
sillä ihmisillä on kaikkea mutta ei kuitenkaan mitään.
Olen lukenut profetioita herätyk- sestä Skandinaviassa ja Euroopassa.
Minulla on tarina tytöstä, joka parantui. Uskon sen olevan -
profeetallinen merkki siitä, mitä tapahtuu Skandinaviassa.
Tämä norjalainen tyttö oli sairas.
Hän oli ollut neljä vuotta vuoteen omana.
Hän uskoi, että Jeesus voi parantaa hänet.
Hän kuunteli saarnoja internetistä.
Eräänä päivänä Jumala kehotti häntä -
menemään kadulle rukoilemaan sairaiden puolesta.
Tehdessään sen hän parantui.
Uskon, että seurakunta Norjassa, Ruotsissa, Suomessa -
Tanskassa ja Skandinaviassa nukkuu ja on vuoteen omana.
Mutta meidän tulee lähteä kaduille ja parantaa sairaat!
Meidän tulee nousta ja herätä unestamme!
Ylistä Herraa sieluni, -
Palvo Pyhää.
Herätys alkoi ensin täällä Hälsössä, -
vaikka saamme mennä kokonaisen vuosisadan ajassa taaksepäin.
Vuonna 1868 koulun 33-vuotias rehtori nousi maihin Hälsössä.
20-vuotiaana hän teki löydön, että hän oli Jumalan lapsi.
Siihen aikaan se oli hyvin harvinaista.
Bengt Carl Rodhe tuli kesävieraaksi ja alkoi saarnaamaan rannalla.
Seuraavana vuonna hän kutsui kansaa sunnuntaikokoukseen.
Väkeä tuli niin paljon muilta saarilta, että hän alkoi saarnaamaan veneestä.
Sanoma Jumalan lapseudesta levisi tulen tavoin.
Sanoma oli harvinainen ja mielipiteitä herättävä.
Eräs Rodhen kannattajista sai 1870 kutsun rovastin luo Torslandaan.
Rovasti kysyi: "Uskotteko tosiaan olevanne Jumalan lapsia?"
"Sekä uskomme että olemme sitä." "Suurta ylpeilyä", vastasi rovasti.
"Olen etsinyt 40 vuotta, mutten voi kehua olevani Jumalan lapsi."
Rodhe kirjoitti alakoulua varten ABC-kirjan, jota käytettiin -
Ruotsissa 1930-luvulle asti. Sitä painettiin miljoona kappaletta.
Monet sukupolvet lukivat kirjaa.
Jokainen sivu henki Jumalaa ja raamatullisia arvoja.
"Jumala on antanut ihmiselle ihanan kehon.
Ihana on hiljainen yö runsaine tähtineen. Meille kuin korkea linna.
Kohota kiitollisena silmäsi ja sielusi kohti taivaan Jumalaa."
Tämän päivän koulukirjat rakentuvat aivan toisille arvoille.
Herää kysymys, miten se vaikuttaa tuleviin sukupolviin.
Wenhao Wu on apteekkari, joka suoritti tutkintonsa Bostonissa.
Hän tapasi siellä sadoittain kris- tittyjä opiskelijoita ja opettajia.
Wenhao kertoo, kuinka hän päätti seurata Jumalaa.
Eräs pastori Göteborgissa kysyi, oliko hän kristitty.
Vastasin olevani kristitty, vaikka sydämessäni tiesin, etten ole.
Sanoin sen vain kohteliaisuudesta, sillä se on osa kulttuuristani.
Pastori sanoi, että rukoillaan ja rukoilimme syntisten rukouksen.
En tahtonut rukoilla sitä, mutta tahdoin olla kohtelias ja rukoilin.
Pastori sanoi: "Nyt olet kristitty etkä saa palata entiseen."
Koska pidän tieteestä, ajattelin, ettei voi sanoa, onko jokin -
oikein tai väärin, ennen kuin on kokeillut. Koe on toistettava, -
ennen kuin saa varman tuloksen. Siis kokeilin Jumalaa ja rukoilin.
Tiesin, että piti rukoilla silmät kiinni ja kädet ristissä.
"Jumala, jos olet olemassa niin anna minulle merkki tänään.
Ellen saa merkkiä, en usko sinuun ja menen takaisin vanhaan elämään."
Sain merkin myöhemmin päivällä.
Mutta ajattelin, ettei se ollut Jumalasta vaan sattumaa.
Mutta oli liian aikaista sanoa, ettei Jumalaa ole. Testasin vielä.
Aina kun rukoilin, hän vastasi.
Seitsemännen kerran jälkeen halusin laskea todennäköisyyden.
Annan Jumalalle 50%:n mahdollisuuden ja sattumalle 50%.
Kuinka suurella todennäköisyydellä merkit tulivat perättäin?
Sain tulokseksi 0,000000001 prosenttia.
Kyseessä siis oli Jumala 99,999999 prosentin todennäköisyydellä.
Ajattelin: On aika mennä seurakuntaan oppimaan Jumalasta.
Jossain syvällä sisimmässäni laulamme -
laulua, joka täyttää toivolla -
ja sulattaa tekemäni esteet.
Mikään ei voi vastustaa sinua, Isä.
Bohusin läänissä ei ole aina naurettu Wenhaon tavoin.
Elämä oli kovaa.
Ne harvat, jotka siellä asuivat, olivat köyhiä.
Sitten tapahtui jotain: Silli, meren kulta saapui.
Kullankaivajia ja kapakoitsijoita saapui kuin Villissä lännessä.
Alkoholi virtasi.
Mutta sitten kala, kulta, katosi.
Jäljelle jäi lama ja nälkä. Sen vähän mitä miehet saivat, -
he useimmiten joivat, eikä naisille ja lapsille jäänyt mitään.
Tilanne oli se schartaunilaisten pappien alkaessa saarnaamaan -
Jumalan sanaa, oikeaa ja väärää.
Monet tahtoivat kuulla, ja ihmisjoukkoja virtasi kuuntelemaan.
Kvillessä Fjällbackan ulkopuolella väkeä tuli niin paljon, -
että he saivat rakentaa uuden kirkon, jonne mahtui 1800 ihmistä.
Kvillen pitäjä oli yksi kaikkein jumalattomimmista ja pimeimmistä -
pitäjistä Bohusin läänissä. Teillä ei voinut kulkea turvallisesti.
Oli paljon juoppoutta, tappeluita ja muuta.
1800-luvulla sai käydä vain oman paikkakunnan kirkossa.
Mutta se ei estänyt ihmisiä. He kävelivät tuntikausia, läpi yön -
huonoja teitä kovien työviikkojen jälkeen kuuntelemaan kirkkoherraa.
Saarnat saattoivat kestää neljäkin tuntia. Ne tuottivat tuloksia.
Läänissä tapahtui suuria muutoksia Jumalan sanan päästessä sydämiin.
Rosvoilu loppui ja juominen väheni huomattavasti.
Luota Jumalan Sanaan. Elä sen mukaan.
Työsi on jumalanpalvelusta.
Sinun on oltava rehellinen ja kunnollinen työntekijä.
Olet esimerkilläsi ja vaelluksellasi Jumalan todistaja.
Erikoista Bohusin läänille on se, ettei siellä ole taikauskoa.
Täällä ei uskota kuten muualla esimerkiksi, -
ettei avaimia saa panna pöydälle eikä pitää kanervaa kotona.
Se on seurausta luottamisesta Jumalan sanaan.
Muuta ei saa ottaa vastaan.
Schartaunilaisuus meni myöhemmin täysin väärään.
Silti alussa tapahtunut oli Jumalasta.
Tulen toisesta kulttuurista. Täällä on luotettavuutta ja rehellisyyttä.
En tahdo lapseni ja lastenlasteni jäävät siitä osattomaksi.
Lupaukset eivät voi pettää.
Ne pysyvät ikuisesti.
Jeesus on voittanut verellään.
Sten lauloi: "Lupaukset eivät voi pettää. Ne pysyvät ikuisesti."
Kaikki eivät tiedä kuka Sten oli, mutta kaikki tuntevat Stena Linen.
Hänen kollegansa Sven-Olof Kristensson -
pysyi hänen kanssaan koko elämänsä.
Olemme panneet varustamot Herran käteen.
Sten Olsson sanoo, että Stena Line toimii äidin rukousten johdosta.
Sten-Allan ja Sven-Olof ovat Donsöstä, Göteborgin ulkopuolelta.
Saarella on 1400 asukasta, 12 varustamoa, -
laajaa toimintaa ulkomailla.
Sven-Olofin mukaan kaikki alkoi Donsön ottaessa vastaan herätyksen.
Mennään Lähetystalon rakentamiseen.
Sen aloitti yksi perhe.
He jakoivat tulot eri osiin.
Jos heillä oli kahdeksan osaa ja kaksi osaa meni laivaan, -
he antoivat puoli osaa kirkolle. He menestyivät hyvin.
Siksi muutkin sanoivat voivansa antaa puoli osaa seurakunnalle.
Toit minut pois pimeydestä maalle, jossa näen.
Herätys tuli meren toiselta puolen. Nuori kapteeni Donsöstä oli -
purjehtinut Liverpooliin ja tullut yhteyteen Plymouth-liikkeen kanssa.
Samaan aikaan eräiden veljien vene kaatui. Yksi heistä hukkui.
Yksi pelastuneista kotiin tultuaan päätti palvella Jumalaa.
Siten Donsössä oli kaksi kirkkoa: Lähetyskirkko ja Plymouth-kirkko, -
Se ei eristäytynyt kuten Ruotsin Plymouth-liike.
Päinvastoin. Kun Hildegard Johansson, -
Liverpoolin matkaajan veljen lapsenlapsi tuli kuvaan, -
kirkot pitivät yhdessä pyhäkoulua.
Kristityt perheet Donsössä pitivät yhtä ja siunasivat toisiaan -
sekä lisäksi tulevia sukupolvia.
Ollessani nuori aamukokouksissa kaikki miehet kohottivat kätensä -
Jumalan eteen ja rukoilivat: -
"Hyvä Jumala, siunaa tulevaa sukua."
Tarvitsen sinua, Pyhä Henki.
Itsessäni olen todella heikko.
Tarvitsen sinua, Pyhä Henki.
Itsessäni olen todella heikko.
Miten liiketoiminta on erilaista, kun on kristitty perinne?
Tärntan varustamossa meillä on tänään yhdeksän alusta.
Ilman Herraa ei olisi mitään!
Olemme panneet koko yrityksen Herran käteen alusta saakka.
Hän on ollut kanssamme. Herra huo- lehtii kaikista, jotka rukoilevat.
Näin on ollut sukupovesta toiseen.
Liikeasioita hoitaessamme -
olemme aina rukoilleet: "Herra, saat näyttää meille tien!
Saat avata ovet, joista meidän on mentävä sisään ja saat sulkea."
Hän onkin sulkenut ja avannut.
Hän tahtoo olla kanssamme koko ajan sillä Hänellä on viisaus ja tieto.
Mitä Sven-Olof on kokenut ammatis- saan, on koko yhteisöä varten.
Eräs vanhempi täällä kasvanut mies, joka kuljetti öljyä sanoi: -
"Ne yhteisöt, jotka ottivat herätyksen vastaan, kukoistivat.
Ne, jotka eivät, katosivat."
Koko maamme on rakennettu kristillisyydelle.
Ja ihmisten käännyttyä Herran luo -
maa alkoi kukoistaa ja saimme sellaisen hyvinvoinnin.
Isämme ovat laskeneet perustuksen, jota nyt turmelemme.
Se ei ole hyvä, sillä se johtaa vaikeuksiin.
Saan kutsua sinua Isäksi. Sinä kutsut minua nimeltä.
Kuulen, kun huudat ääneen minun nimeäni.
Sinä poltat pois kaiken häpeäni.
Tahdommeko demokratian säilyvän Ruotsissa?
Tahdommeko sellaisen hyvinvoinnin, että voimme auttaa muitakin?
Silloin emme saa kadottaa sitä, mitä demokratia on.
Siinä ei ole koskaan ollut kysymys vain äänioikeudesta.
Egyptissä oli äänioikeus, kun he valitsivat islamistit.
Hitler valittiin vapaissa vaaleissa.
Demokratiaan ja taloudelliseen hyvinvointiin vaaditaan riittävästi -
ihmisiä, jotka uskovat itseensä ja uskaltavat tehdä aloitteen.
He pitävät myös kiinni oikeudestaan saada toimia yhteiskunnassa.
He huomaavat osaavansa jotain.
Anders Kristensson on satamakap- teeni ja kalastaja Vrångössa.
Viisitoista vuotta sitten hän päätti panostaa kokonaan Jeesukselle.
Olen ollut kalastaja koko elämäni.
Kalastajana ollessa on todella hyvä, että omaa uskon.
On usein vaikeaa lähteä ulos kalastamaan.
On ihanaa, että voi luottaa -
ja että on joku jolle puhua: "Auta tänään, että saan paljon kalaa."
Tämä ei ole samaa kuin että menisi tavalliseen työhön.
Se on samanlaista ja saa palkan. Täällä kaikki riippuu itsestä.
Jumala on antanut minulle tosi paljon apua ja voimaa kalastamisessa.
Kalastaminen ei ole varmin elinkeino.
Mutta Anders otti askeleen ja perusti oman yrityksen.
Otin pelkäämättä askeleen, sillä Herra sanoi olevansa kanssani.
Kerran ollessani kalastamassa vinssi särkyi.
Kyseessä oli pieni väkipyörässä oleva terä.
Sanoin Jumalalle: -
"Pitääkö minun mennä telakalle korjaamaan se?"
Terä rikkoutui, kun olin lopettamassa työtä.
Silloin näin puulaatikon kelluvan vedessä.
Tulin uteliaaksi ja kiirehdin laatikon luo.
Laatikossa oli kaikki tarvittavat korjaustarvikkeet.
Todella uskomatonta! En tiennyt edes mitä ajatella.
On vaikeaa ajatella sillä hetkellä. Se ei ole sattumaa.
Aivan mahdotonta, että sellaista voisi mikään saada aikaan merellä.
Kaikki on mennyt hyvin. Kalaa on tullut ja talous on hyvä.
Olen kuitenkin kantanut huolta saaliin suhteen, se on inhimillistä
Kerran lähtiessäni kalaan sanoin vaimolleni: -
"Saa nähdä miten menee. Mitä luulet?"
Hän sanoi: "Saamme sen, mitä tarvitsemme."
Kuullessani nuo sanat tunsin, että Pyhä Henki sanoi ne minulle.
Sen päivän jälkeen en ole koskaan enää ollut huolissani.
Viime vuonna Jumala kertoi minulle siitä, kuka hän on.
Hän halusi auttaa minua näkemään, kuka hän on Isänä.
Samaan aikaan piirsin paljon purjeveneitä.
Kuullessani tästä matkasta ajattekin, että se tarkoittaa jotain.
Jumala tekee jotain Pohjolassa. Olen nyt ollut täällä pari päivää.
Kuulen Jumalan puhuvan erään Efesolaiskirjeen jakeen kautta: -
"Herää sinä joka nukut. Nouse kuolleista -
ja Kristus sinua valaisee."
Uskon, että tämä maa herää ja avautuu Isän sydämelle.
Kyse on yksinkertaisista asioista kuten ihmissuhteista -
ja yhteen kokoontumista, rakkauden vastaanottamista Isältä.
Nyt istun purjeveneessä Ruotsissa ja uskon, että -
tämän maan on aika muistaa, kuka Isä on -
sekä astua perintöönsä!
Rakas Herra, tarvitsemme sinua enemmän kuin koskaan ennen.
Kiitos, että tulet voimallisesti. Nuorten keskuudessa on nälkää.
Hyvä Jumala, auta heitä, Jeesus.
Purjehtiessa ja elämässä on tällä tavalla: -
Olemme matkalla tähän suuntaan, mutta käännämme veneen.
Vene on Bohusin läänin seurakunta, -
ja istumme kaikki samassa veneessä.
Olen tällä matkalla, koska sydämeni palaa Euroopalle.
Pari kuukautta sitten ollessani Etelä-Amerikassa tajusin, -
kuinka Jumala haluaa Eurooppaa. Näin näyssä, kuinka Jumala -
vuodatti öljyä koko Euroopan ylle. Siksi olen täällä.
Tahdon nähdä tämän maan ja maanosan muuttuvan.
Eurooppa tarvitsee Jeesusta!
Jumala on tässä asiassa! Hän tahtoo, että palamme Hänelle!
Jeesus on täällä. Jeesus on täällä.
Kaikki on mahdollista, kun Jeesus on täällä.
Jeesus on täällä. Jeesus on täällä.
Kaikki on mahdollista, kun Jeesus on täällä.
Voima on täällä. Voima on täällä.
Kaikki on mahdollista.
Italiassa on jalokivi, joka on sellainen, -
että kun sitä pitää hetken kädessään, niin se alkaa hohtaa.
Siis tämä ilmiö syntyy kädessä olevan lämmön johdosta.
Kuva sopii hengellisellekin alueelle. Jeesuksella on lämpimät kädet.
Ja kun ne koskettavat meitä, niin alamme myös säteillä -
ja maailma näkee ehkä meissä jonkun verran jalokiveä.
80-vuotias Aldor loistaa yhä. Valo ei tule itsestään. Hän sai periä.
Isoäiti Klara ja sukupolvet ennen sitä olivat rukoilleet Jumalaa.
1800-luvun lopussa meren tuolla puolen oli tuhansia rukousryhmiä, -
jotka vain rukoilivat herätystä.
Kuin Johannes Kastajan aikana ihmisillä oli suuri odotus.
Jeremia 49:1: -
"Eikö Israelilla olekaan lapsia, tahi eikä hänellä ole perillistä?"
Miksi muuten ne, jotka palvelevat toista jumalaa -
ovat levinneet maassa?
Tänään on paljon muitten jumalien palvelemista ja kumartamista -
Taivaan valtakunta ja sen arvot on unohdettu.
Mutta Jeremia 49:2 sanoo, että perintö annetaan takaisin.
Perilliset tulevat perimään. Keitä ovat perilliset?
Galatalaiskirjeen 4:7 lukee: "Jos olet lapsi, olet myös perillinen."
Suomennos: Kirsti Eastwood