Kära tittare.
Den av oss alla på TV7 och av våra tittare älskade -
bibelläraren och författaren David Pawson -
blev kallad till himlen på Kristi Himmelsfärdsdag 21 maj 2020.
Samma dag som Pawson dog skedde en gång enligt hans undervisning -
frälsningshistoriens viktigaste händelse.
På den dagen firar man inom kristenheten -
att Jesus uppstod från de döda och Han lever.
Det var Guds förunderliga val -
att David själv blev kallad till himlen på denna uppståndelsens dag.
Han hade lidit av bencancer och symtom av Parkinsons sjukdom -
i flera års tid.
Tidigare i våras hann han fira sin nittioårsdag.
På Pawsons webbplats står det att han efterlämnade ett väldigt arv.
Tusentals människor har genom hans arbete funnit vägen till Jesus.
Till kommande generationer lämnade han också efter sig -
den oerhörda mängd visdom han hämtat ur Bibeln -
som finns bevarad i böcker, på kassetter, på CD och DVD-skivor -
samt i radio- och televisionsprogram.
Pawson beskrivs som en passionerad lärare.
Han ville berätta sanningen och uppmuntra sina lyssnare att -
själva flitigt läsa Ordet.
Han ansåg att det finns ett svar i Bibeln på alla situationer i livet.
Pawson skrev över 30 böcker.
Först studerade Pawson jordbruk, -
men då Gud kallade honom till sin tjänst -
studerade han till teologie magister vid universitetet i Cambridge -
och tjänade som pastor vid Storbritanniens flygvapen.
År 1979 övergick han i internationell tjänst.
Han och hans fru Enid hade tre barn.
Anna Patronen har skrivit en bok om TV7: "Jeesus-TV" (på finska).
Där skriver hon följande om Pawson: -
Församlingspastorn David Pawson hade konstaterat -
att det inte lönar sig att undervisa Bibeln så -
att man plockar en vers härifrån och en annan vers därifrån -
och gör en predikan av det.
Han hade hållit alldeles tillräckligt många sådana predikningar.
Människor behöver få höra sammanhanget och förstå helheten.
Bibeln är ett bibliotek med 66 böcker -
och människor kom fram till skrattretande slutsatser -
då de plockade en vers ur sin kontext, ur sitt sammanhang.
En systematisk bibelundervisning -
skulle lyfta fram en verklig hunger efter Guds Ord, menade han.
Patronen fortsätter: -
Pawson började alltså undervisa församlingen en bibelbok i taget.
Och eftersom han var grundlig -
beslöt han sig för att lotsa sin församling genom hela Bibeln.
Han uppskattade att det skulle ta ett årtionde.
Tio minuter i predikstolen krävde 8 timmars arbete hemma.
Dessutom var hans ambition att tala så att -
även en tolvårig gosse skulle förstå vad han menade.
Undervisningsserien blev en framgång.
Folk kom från hela England för att lyssna till Pawson -
så att deras gudstjänster hade dubbelt så många deltagare -
som församlingen hade medlemmar.
Serierna "Nya Testamentet" öppnas och "Gamla Testamentet" öppnas -
har sänts på sex kontinenter, också Sydpolen.
De har visats i församlingar, på universitet, på militärbaser -
i romernas läger, i fängelser och på tv-kanaler via kabel och satellit.
De har textats till många språk -
och dubbats till och med till mandarinkinesiska.
Dessa undervisningsserier har också hört till TV7:ans populäraste serier.
De har väckt intresse och respekt över samfundsgränserna.
David Pawsons program har visats varje vecka -
under nästan hela kanalens historia.
Hans böcker och DVD-paket med hans undervisning har sålts i tusental.
På Himlen TV7 finns över 140 program av Pawson på svenska.
Serierna om Bibelns böcker visas på onsdagar och söndagar varje vecka.
I Play-arkivet hittar du enskilda program under rubriken "Pawson".
Jag hade glädjen att 2 gånger inbjuda Pawson till Finland för att undervisa.
Första gången kom han år 2005 och andra gången ett par år senare.
Vi höll möten i huvudstadsregionen, i Järvenpää och i Tammerfors.
David talade alltid varmt om TV7.
Och jag och Mirja fick en omedelbar kontakt med honom.
Som en frukt av vår vänskap sade han ja till vår begäran -
att få göra ett program om honom på lövhyddofesten i Jerusalem 2011.
Programmet åskådliggör vad som förenade David Pawson och TV7.
Israel var viktigt både för honom och oss.
Vi är mycket tacksamma för Davids livsgärning -
som han av Guds nåd fick utföra -
och på det sättet vara till välsignelse för hela världen.
Nu ska vi se på intervjun som inspelades i Jerusalem.
Tack
PAWSON PÅ LÖVHYDDOFESTEN
Kära tittare.
Välkomna till programmet.
Det inspelas här i Jerusalem.
Vi har firat lövhyddohögtiden här i några dagar nu.
Och idag var vår lärare David Pawson -
som är mycket välbekant för oss på TV7.
Jag frågade honom om vi kunde göra ett program om bara honom.
Så får han berätta för er, kära tittare, om -
det som Herren har lagt på hans hjärta för denna fest och för Finlands folk.
Det ska vi lyssna till nu.
Hej alla mina vänner i Finland.
Jag kommer ihåg mina besök hos er med stor glädje.
Nu är vi här i Jerusalem.
Och det är 200 personer från Finland här med mig.
Vi firar lövhyddohögtiden.
Jag kommer hit varje år för den.
Jag har gjort det ända sedan den första gången, för 31 år sedan.
Jag ska berätta en hemlighet: jag har samma kläder på mig -
som jag hade på mig för 31 år sedan.
De sitter lite spändare nu. Det är inte mitt fel, -
det är för att de tvättats så många gånger att de krymper! Så är det.
Jag kom till Jerusalem första gången 1961.
Jag har varit här ungefär 20 gånger allt som allt.
Då jag kom hit första gången 1961 -
kom jag först och främst för att studera Israels förflutna.
Jag hade läst min Bibel, -
jag hade memorerat många namn på platser, men jag ville se dem.
Jag ville se var allting hände.
1961 kom jag med en kamera -
och tillsammans med andra pastorer från Nordirland. Vi var här en vecka.
Då vi åkte härifrån hade jag en fruktansvärd hemlängtan, -
jag kände mig verkligen så ledsen -
att åka bort, jag insåg att detta var mitt andliga hem.
Innan jag kom hade jag aldrig insett -
hur djupt mina egna rötter satt i det här landet.
Allt som var dyrbarast i livet för mig tog sin början här.
Då jag åkte iväg var jag mycket ledsen.
Jag hade faktiskt tårar i ögonen på planet.
Jag var så ledsen att lämna det som jag upplevde som mitt hem.
Det här är det enda ställe jag besöker -
där min fru känner det som om jag åker hem på besök, inte åker bort.
Det är en märkvärdig känsla.
Men jag kom bara för att studera det förflutna, för att ta bilder att ta hem-
för att visa var Jesus var -
och var alla händelserna i den Goda Boken ägt rum.
Det var det enda jag var intresserad av år 1961.
Jag kom tillbaka några år senare.
Och då började jag bli intresserad av nutiden.
På den tiden var Jerusalem fortfarande tydligt delad, -
det låg ett minfält mellan de två delarna.
Judarna levde i ena delen, araber, muslimer i den andra.
Den delen styrdes av Jordanien på den tiden.
En arabisk guide visade oss runt på tempelområdet -
där nu Klippmoskén står.
Plötsligt började stenar och kulor vina förbi.
Vi trodde vi befann oss mitt i ett krig.
Vår arabiske guide flydde -
hem till sitt hem, till sin familj och lämnade oss mitt på slagfältet.
Vi klarade oss därifrån och återvände till hotellet.
Strax därefter talade Jordaniens kung Hussein på radio.
Han sade att han inför utegångsförbud i staden.
Ingen fick gå hemifrån -
eller röra sig ute på gatorna på tre dagar.
Vi som hade kommit för att se oss omkring!
Vår grupp bestod av medlemmar i vår församling.
Och vi måste stanna på hotellet i tre dagar med ingenting att göra.
Så vi prisade Herren och sjöng.
Vi hade en kristen operasångare med oss.
Han sjöng kristna sånger för oss på hotellet.
Vi var i loungen och där fanns en valvport in till baren.
Och plötsligt uppenbarade sig i den baren -
alla jordanska Arablegionens officerare.
De var där för att övervaka utegångsförbudet i staden.
Det var högre officerare.
De hade uppenbarligen tråkigt och de sade: -
"Kan ni komma och sjunga för oss?
Vi sitter här i hotellet och har inget att göra, sjung för oss!"
Operasångaren sade: "Jag sjunger bara kristna sånger."
De sade: "Vi bryr oss inte om vad du sjunger, bara kom och sjung."
Han gick in till baren -
och han sjöng kristna sånger för de högre officerarna i ungefär 2 timmar.
Till sist tog den högste officeren fram penna och papper -
som han undertecknade och sade: -
"Med detta kan ni röra er var som helst i Jerusalem med mitt tillstånd."
Så vi hade denna stad i tre dagars tid alldeles för oss själva.
Ingen annan rörde sig på gatorna eller gick ut ur sina hus.
Det var en fantastisk tid. Vi promenerade runt till alla sevärdheter.
Vi förväntade oss att apostlarna skulle komma runt hörnet och möta oss.
Det var som att leva för 2000 år sedan.
Inga bilar, ingenting.
Så blev det söndag.
Vi talade om att vi kunde hålla gudstjänst på hotellet.
Det var påsksöndag och vi ville fira uppståndelsen.
Men jag sade att jag ville fira påsksöndag och uppståndelsen -
med några lokala troende.
Men vi visste inte var de fanns och de kunde ju inte mötas -
på grund av utegångsförbudet. Men jag sade att vi skulle gå ut.
Vi gick ut på gatorna och vi vände till höger då den Helige Ande sade så -
och till vänster då Han sade så och Han ledde oss in i Gamla stan.
Och vi tittade upp och såg en arabisk man -
som lutade sig över kanten på det platta taket till sitt hus.
Han såg oss och han sade: "Kom upp, kom upp!"
Så vi klev uppför de yttre trapporna till det platta taket.
Och där, till vår stora förvåning, fann vi en liten kyrka.
Ett extra rum som hade byggts på det platta taket.
Fullt av stolar, med en liten talarstol. Och psalmböcker på stolarna.
Mannen berättade att han var pastor i församlingen som möttes på hans tak.
Han sade: "Jag har bett i två timmar -
och sagt åt Herren att jag måste få predika -
att Han har uppstått. För det är påsksöndag.
"Men jag har ingen församling, ingen kan gå hemifrån!
Kan Du ge mig en församling att predika för denna morgon!"
Och efter att ha vädjat till Herren i två timmar sade Herren till honom: -
"Gå och titta ner på gatan."
Och när han såg ner på gatan såg han oss 50 personer gå där.
Det var då han bad oss komma upp. På så sätt fick han sin församling.
Vi kommer aldrig att glömma den påsksöndagen!
För denne man, som hette Nemor, -
hade inte haft någon kontakt med kristna.
Då han slutat predika bad jag honom berätta sin historia.
Och det gjorde han, och vilken historia!
Han samarbetade med general Nasser i Egypten.
Hans jobb var att störta kung Husseins regering i Jordanien -
och att ta över Jordanien för Egyptens del.
Det var han som brukade starta kravallerna i Jerusalem.
Han var föreläsare på det arabiska universitet.
Och han brukade hetsa upp studenterna -
och få dem att gå ut och ställa till upplopp mot kungen.
Han hade tre ambitioner.
Att gifta sig.
Att få en dotter.
Och att sitta i Nassers regering då Egypten tog över Jordanien.
Den enda gång han hade någon kontakt med något kristet -
var då han blev ombedd att föreläsa för de arabiska studenterna -
om varför kristendomen var fel religion.
För att göra det fick han tag i en Bibel.
Och han läste bergspredikan. Matteus kapitel 5-7.
Och han gick igenom denna Jesu predikan -
och bevisade vilket slöseri på tid det var, hur dåraktigt det var -
att förvänta sig en omöjlig standard av människor.
Och han förlöjligade den predikan.
Men senare skulle den spela en stor roll i hans liv.
Han gifte sig med en vacker flicka.
Och de fick en flickbebis.
Men det var vad vi kallar en "blue baby". Det var något fel på blodet.
Och bebisen dog. Några dagar efter att den fötts.
Hans hjärta brast och han fick en hjärtattack.
Han kördes i ilfart till sjukhus här i Jerusalem.
Han låg i sängen på sjukhuset -
svävande på gränsen mellan liv och död.
Och hans fru kom på besök.
Hon satte sig bredvid hans säng och sade: "Hejsan, jag är här."
Och han sade: "Sch, tyst!"
Och han stirrade mot fotändan av sängen.
Hans fru sade: "Vad står på? Jag kom på besök."
Och han sade: "Sch!" och fortsatte stirra mot fotändan av sängen.
Till sist vände han sig mot henne och sade: "Tack för att du kom."
Och hon sade: "Vad står på?
Vem tittade du på? Varför såg du mot fotändan av sängen?"
Han sade: "För att Jesus stod där."
Hon sade: "Vad menar du?" Och han sade: "Jesus!
Jag vet att det var Han!"
Och hon sade: "Sade Han något till dig?"
Han sade: "Ja. Han sade ' Tre dagar.'
Tre dagar."
Hon sade: "Vad betyder det?"
"Jag antar det betyder att om tre dagar -
skrivs jag antingen ut eller så dör jag.
Jag vet inte vilkendera det blir."
Men tre dagar senare promenerade han ut från sjukhuset -
med ett fullkomligt helat hjärta.
Och då tog han upp sin Bibel igen.
Och han började samla studenterna omkring sig -
de studenter som han brukade hetsa upp till upplopp och trubbel.
Han sade: "Jag fann Jesus" och han började undervisa dem i Bibeln.
Han samlade ihop 60 omvända studenter -
och de möttes varje söndag i det här rummet han byggt ovanpå sitt hus.
Och fortfarande hade han inte haft någon kontakt med kristna.
Men han var pastor i en församling och hade en Bibel.
Jag kommer aldrig glömma -
det vittnesbördet den påsksöndagsmorgonen.
Från taket kunde vi nämligen se Trädgårdsgraven norr om Jerusalem.
Och här lyssnade vi på påsksöndagen på en man -
som mötte den levande Jesus utan minsta förberedelse eller -
tidigare erfarenhet av eller kontakt med kristna.
Dessvärre, några veckor senare -
kom en grupp män från Syrien, baathister, och kidnappade honom -
och förde honom till Syrien -
och ingen har sett honom eller hört något av honom sedan dess.
Det är ett sorgligt slut på en fantastisk berättelse.
Det där hände alltså vid mitt andra besök här.
Och jag började bli intresserad av nutiden -
inte bara av det förgångna, av att se var Bibeln utspelade sig -
men i människorna här och spänningarna -
och svårigheterna som de upplevde.
Så kom året 1967.
Och sexdagarskriget, som blivit mycket berömt.
Jag skulle komma hit med en annan grupp församlingsmedlemmar -
för att se oss omkring i Israel.
Precis i den stund då kriget bröt ut.
Resultatet var att jag tillbringade 6 dagar framför tv:n -
och följde med hur kriget förlöpte.
Och medan jag tittade insåg jag att jag såg Gud i arbete.
För det var oöverstigliga odds.
De borde har förlorat det kriget, istället vann de det på sex dagar.
Jag kom ut hit just i slutet av sexdagarskriget.
Och tillsammans med en major i armén åkte jag -
upp till Golanhöjderna i norra Israel.
De är en mycket hög kedja av kullar -
från vilka man ser ner på Galileiska sjön och Huladalen längre norrut.
Höjderna har mycket branta klippor.
Ändå hade den israeliska armén lyckats ta sig uppför den klippan -
och uppe på toppen av kullarna fanns rader av ryska kanoner -
som var bemannade av syriska soldater.
Och de besegrades och Golanhöjderna erövrades.
De var ursprungligen en del av Israel, nu är de en del av Israel igen.
Majoren körde omkring med mig mellan kanonerna upp på klippan -
som nu stod tysta.
Det låg kulor överallt och levande ammunition. Det var kaos.
Och jag frågade majoren hur i all världen de tog sig dit upp.
"Er armé kom fram till en klippvägg med eldvapen riktade ner mot er -
och ändå lyckades ni ta er upp och segra."
Jag glömmer det aldrig. Han sade inte ett ord.
Han bara pekade mot himlen.
Det var hans sätt att säga att Gud varit med dem.
Och jag åkte tillbaka från det besöket 1967 och nu tänkte jag på nuet.
På hur Israel kommit hit.
Hur de erövrade landet.
Med mycket större arméer, 15 arméer, emot sig.
Och de var inte vana vid strider.
Ändå har de på något sätt överlevt.
Jag började forska i det moderna Israel.
Jag upptäckte ett förbluffande faktum.
Min svåger var tv-meteorolog i England.
Han brukade berätta för oss vad vädret skulle göra. Om han visste.
Det engelska vädret är mycket oförutsägbart.
Jag gick till min svåger och frågade -
om han kunde skaffa mig uppgifter om nederbörden -
i Mellanöstern de senaste 100 åren.
Han gjorde lite efterforskningar och hittade dem.
Jag fick ett diagram och jag prickade in regnet på diagrammet.
Och jag insåg till min förundran -
att jag dragit upp en graf över det moderna politiska livet i Israel.
Varje gång fler judar kom tillbaka till landet ökade nederbörden.
Då judarna tillfälligtvis slutade komma tillbaka planade det ut.
Och då fler judar kom regnade det mer. Och mer.
Tills år 1948, det år då staten Israel grundades -
då det kom mer regn än under de föregående 100 åren.
Det övertygade mig om att Gud var aktiv -
i återkomsten av sitt folk hit.
Det fick mig att läsa Bibeln.
Då de levde här så fostrade Gud dem genom regnet.
Då Han sände vinden västerifrån, från Medelhavet -
förde den med sig fukt därifrån som regnade ner på Israels slänter.
Men då Gud sände vinden från öster, från Arabiska öknen -
var det en het, torr vind -
som araberna fortfarande kallar khamsin -
och gräset torkar och blommorna vissnar. Den kommer med död.
En gång i Gamla Testamentet stoppade Gud regnet i 3,5 år.
Eller Han sade åt Elia att stoppa det.
Och 3,5 år utan regn är en lång tid här.
Gud använder regn för detta land för att fostra sitt folk.
Och därför kom regnet tillbaka över de senaste 100 åren -
och föll allt rikligare då fler judar kom för att bosätta sig här.
Och regn betyder mat här.
Det regnar bara under 6 månader i året. Sedan är det torrt.
Då visste jag att det var Gud som gjorde det. Så blev jag övertygad -
att Gud hade hållit sitt löfte att hämta sitt folk, judarna -
tillbaka till det land Han gett dem.
Det inledde ett helt nytt kapitel i min tjänst.
Jag blev nu intresserad av dagens judiska folk.
Och Herren öppnade många dörrar för mig att tala om detta.
Synagogor och kyrkor.
Jag började tala om Israel var jag än rörde mig.
Men jag hade fortfarande ett steg till att ta på min resa.
Och det var när jag slutade tänka på det förflutna -
och vad judarna gjorde för länge sedan -
och jag slutade till och med att tänka på vad de gör nu -
och det är en förbluffande historia.
Jag började komma hit till landet för framtiden.
Och för vad Gud kommer att göra här.
Det finns nämligen så många löften i Bibeln -
inte bara om det förgångna och det nuvarande utan om Israels framtid.
Och när jag kommer hit idag är det främst för framtiden.
Jag har kommit hit för lövhyddohögtiden.
Det är den tredje största högtiden i den judiska kalendern.
Påsken är den första, pingsten är den andra -
men lövhyddohögtiden, sukkot, är den tredje.
De bygger små tillfälliga hyddor utanför sina hus och äter där.
De måste vara öppna uppåt så att man kan se stjärnorna.
Det är ett minne av de 40 år de tillbringade i ödemarken.
Men det är mycket mer än det. För en av deras profeter, Sakarja, sade -
att i slutet på denna tidsepok kommer alla världens nationer -
till Jerusalem för att fira lövhyddohögtiden.
Den enda högtid som en dag kommer att vara internationell.
Jag brukade komma hit och få nya vänner -
och en av de vänner jag fick var holländare.
Han heter Jan Willem van der Hoeven.
Han var son till den holländska drottningens sekreterare.
Han hade ansvar för Trädgårdsgraven.
Det är inte exakt den plats där Jesus begravdes -
men den har alla rätta egenskaper och rätt stämning, det är en fin plats.
Den riktiga platsen där Jesus begravdes är nu överbyggd av -
en ful kyrka där olika kristna samfund håller till och slåss med varandra.
De måste låta en arabisk muslim ha hand om nyckeln till kyrkan -
för de vill inte låta varandra ha den.
Det är en mycket motbjudande plats.
Den hjälper en inte alls. Men Trädgårdsgraven är härlig.
Och denne holländare var Trädgårdsgravens väktare.
Och jag blev god vän med honom.
Jag övernattade i grottan bredvid graven.
Det var verkligen en upplevelse.
Denne holländare hade flera visioner.
En av dem var att börja fira en kristen lövhyddofest nu -
och inbjuda alla nationer till den.
Och för 31 år sedan ordnade han den första lövhyddofesten.
Och jag kom till den, klädd så här.
Den första var mycket icke-professionell.
Den hölls på en skolgård.
Vi sjöng, dansade och predikade.
Det var den första kristna lövhyddohögtiden.
En sorts smakprov på den dag så alla nationer ska komma.
Den har vuxit varje år sedan dess.
Finland är ett av de länder -
som har skickat många människor till denna fest.
Jag tror det kommer flest människor från Brasilien.
Finland ligger antingen på 2:a eller 3:e plats.
Jag skäms över att säga att det kommer ganska få från Storbritannien.
Många kommer från Afrika.
Det är en sant internationell samling.
Det är en mycket spännande tid av tillbedjan och upptäcktsfärd -
för det ordnas busstransport till några av nyckeldestinationerna i Israel.
Och det tror jag är ett litet smakprov av vad som en dag kommer att ske -
då alla nationer i världen anländer till denna speciella fest.
Det var berättelsen om min egen personliga pilgrimsfärd.
Jag kom ursprungligen endast för att se på det förflutna -
och ta fotografier av bibliska platser.
Och sedan blev jag intresserad av nutiden -
och vad som händer nu.
Men nu kommer jag varje år till denna fest -
och jag talar ofta till de tusentals som kommer hit -
om detta folks och detta lands framtid.
För Gud har en framtid för Israel -
och den är sammankopplad med vår framtid.
Min framtid som kristen -
är sammankopplad med denna nations öde.
Därför känner jag mig mycket nära det judiska folket.
Och de förnimmer det och känner sig nära mig.
Och jag har haft ett härligt förhållande till så många av dem.
Mitt budskap i år -
hörde samman med ett tema, som de väljer varje år -
och temat i år är från Jesaja.
Gud ämnade Israel till att vara ett ljus för folken, hedningarna.
Det är ett bra tema som jag höll en hel föreläsning om.
Jag såg på om Israel uppfyllt detta i det förflutna.
Uppfyller de det i dag?
Kommer de att uppfylla det i framtiden?
Vi läste bakåt i Bibeln -
och vi såg på hur de avslöjade Guds karaktär för nationerna -
både Hans rättvisa och Hans nåd.
Men det blev lite mer av rättvisan eftersom de var ett svårt folk.
Gud utvalde dem, Han visste vad Han gjorde.
De var slavar i Egypten utan någonting.
Och Han förde dem ut -
och Han besegrade den egyptiska armén som jagade dem -
och så ledde Han in dem i detta land som Han gav dem för alltid.
Och nu är vi här.
Men tyvärr är Israel idag inte -
ett ljus för hedningarna, det visar inte människor hur de ska bli frälsta.
Och sedan såg vi på framtiden -
där Gud har lovat att hela Israel kommer att bli frälst en dag.
Hela Israel som nation.
Och att de då kommer att berika världen.
Då de förkastade evangeliet kom evangeliet till oss hedningar.
Deras förkastande berikade oss otroligt.
Vad kommer det då inte att betyda då de tar emot evangeliet?
Gud kommer att göra förunderliga saker i hela världen.
Det är en mycket impopulär tanke att judarna är ljuset -
och att resten av oss befinner oss i mörker.
Det betyder helt enkelt att hela västvärlden -
och den östra världen och den sydliga världen lever i mörker.
Både mentalt och moraliskt.
I mörkret vet man inte varifrån man kommit eller vart man är på väg.
Eller var man är. Och man ser ingen väg ut ur mörkret.
Det är det mörkret gör med en. Man är i praktiken blind.
Men sanningen avslöjades för Israel -
för att de skulle dela den med hela världen.
Och sanningen var sanningen om frälsningen.
Guds svar på alla mänskliga problem.
För Gud finns det bara två sorters människor i världen.
Inte svart och vit, inte öst eller väst, utan jude och hedning.
Och den enda skillnaden mellan dem -
är att Gud valde judarna -
till att vara sitt ombud, sitt medel, sina präster på jorden.
Och Hans fantastiska plan som avslöjas i slutet av Romarbrevet 11 -
är att vi skulle erhålla Guds nåd genom judarna, vi hedningar.
Och att de skulle få ta emot Guds nåd genom oss.
Vi kan inte bli frälsta oberoende av varandra.
Alltför många hedningar har blivit kristna -
utan någon som helst kunskap om att de står i skuld till judarna för det.
De tänker inte ens på Jesus som jude.
Men Han föddes som en jude, Han är fortfarande en jude -
och Han kommer alltid att förbli en jude.
Guds Son var den enda person som någonsin valde att födas.
Jag valde inte att födas, det gjorde du inte heller.
Men Han gjorde det.
Han existerade nämligen länge innan Han föddes på jorden.
Han var Guds Son som valde att födas.
Han valde inte endast att bli en människa såsom vi -
Han valde att bli jude.
Och det kommer Han att förbli för alltid.
Och det var genom Honom -
som frälsningens ljus äntligen -
nådde hela världen och Han blev vår Frälsare och Herre.
Det är därför Han sade att Han är världens ljus.
"Jag har kommit för att visa hela världen vägen."
Och sedan sade Han något fantastiskt.
Han gav sig själv många titlar, över 100 stycken faktiskt.
Men det var en titel Han gav sig själv -
som Han gav sina efterföljare också.
Han sade: "Jag är världens ljus -
och ni är världens ljus."
Vi har nu ärvt denna kallelse -
att föra ljuset speciellt till judarna igen.
För de förlorade det. Vi fann det.
Nu är det Guds vilja att vi visar dem ljuset också.
Så mitt första tal i morse under högtiden handlade om -
att judarna är ett ljus för hedningarna -
men min andra föreläsning balanserade upp det.
Hedningarna är kallade att vara ett ljus för judarna.
Och detta har börjat ske.
Den kristna ambassaden som grundades här i Jerusalem -
har gjort fantastiska goda gärningar i Jesu namn.
De har tagit hand om överlevande efter Förintelsen -
och fattiga människor här i Israel.
De har gjort förbluffande många goda gärningar.
Men enbart goda gärningar ger inte människor frälsningen.
Och i morse talade jag om att Gud nu kallar -
ambassaden och de kristna den representerar ett steg vidare.
Att genom mirakulösa tecken ge beviset på -
att Jesus lever och att det är därför det finns kraft i Hans namn.
Det finns ingen makt i en död persons namn.
Makt finns hos en levande person som säger: "Bara använd mitt namn.
Bara säg mitt namn åt dem.
Säg att ni gör det i mitt namn så ska det ske."
Den person som sade det lever och Hans namn är Jesus Kristus.
Så jag utfärdade en kallelse idag -
till de kristna som samlats här för festen -
att söka Guds ansikte för att få veta vilket tydligt tecken -
Han kallar oss att ge Israel -
för att de ska inse att deras egen Messias -
inte vår, deras Messias, Jesus Kristus -
lever och mår bra och kommer tillbaka.
Han kommer inte tillbaka till Finland, Helsingfors.
Han kommer inte tillbaka till London i England, eller till Canterbury.
Han kommer inte tillbaka till Genève eller Rom.
Han kommer tillbaka till denna stad där jag nu talar till er.
Det är de kristnas hopp.
Israel behöver desperat en kung igen.
Och Bibeln lovar dem -
att Jesus kommer att komma och regera som deras kung -
och hela världens kung.
Så alla världens republiker kommer att ersättas av en monarki.
Och det är vår jobb som kristna att berätta för folk att vi funnit Kungen.
Den perfekta regenten.
Det har funnits många kungar under historiens gång.
Men de flesta har varit dåliga.
Mer intresserade av sin egen makt eller sin rikedom eller sitt rykte -
än av en djup omsorg som sina undersåtar.
Jesus är den perfekta kungen -
för Han brydde sig inte om sitt eget rykte -
eller sin rikedom eller sin position, alls.
Han kom för att tjäna, för att tvätta fötter.
Och de fattiga hade en speciell plats i Hans hjärta.
En sådan kung är precis en sådan kung som behövs idag.
Inte bara här i Israel utan i hela världen.
Därför är kärnan i våra goda nyheter -
att vi har hittat Kungen, den perfekta kungen.
Den som alla kan lita på.
Den som kommer att bry sig om de minsta av sina undersåtar.
Den som till och med skulle ge sitt liv för sitt folk.
Och det är ju precis det som Jesus gjorde på korset.
Det är underbara nyheter.
För innerst inne är demokratin mycket svag.
Det är folket som styrs av folket.
Men det fungerar inte. För folket kan ha fel.
En majoritetsröst är helt enkelt folkets åsikt.
Den kan vara rätt, den kan vara fel. Det är bara vad folk vill just då.
Demokratierna faller förr eller senare.
Och de ersätts alltid av diktaturer. Och det är ännu värre.
Winston Churchill sade att demokrati är sämsta möjliga statsskick.
Förutom alla de andra.
Den enda fördelen med demokrati är -
att man med några års mellanrum kan sparka ut regeringen.
Men det är en instabil regeringsform.
Vi som människor är skapade att leva i ett kungarike.
Att leva under en kung.
En kung som skriver lagarna.
Ett kungarike där det inte ordnas val.
Ingen omröstning. Ingen demokrati.
Men en god kung -
som gör det som är bäst för sitt folk.
Och innerst inne tror jag det är det som folk vill.
Varje val är messianskt.
Vi söker en man som ska hjälpa oss ut ur våra bekymmer.
Putsa bort smutsen och göra situationen rätt och god.
Vi har funnit rätt man för jobbet. Han heter Jesus.
Man kallar Honom Jesus Kristus.
Kristus är ett grekiskt ord -
den grekiska översättningen av det hebreiska ordet Messias.
Det betyder den Smorde.
Smord kung.
Så då man säger Jesus Kristus så säger man egentligen Kung Jesus.
Men man använder ett hebreiskt, israeliskt begrepp för det.
Men när Han kommer tillbaka -
kommer alla världens republiker att upplösas.
Vi kommer alla att vara en monarki.
Så vi kan redan säga att Finland inte är en republik, de har en kung.
De bara inte vet det än.
Men Kung Jesus har all auktoritet i himlen och på jorden.
Han har redan erhållit den. Han regerar och härskar i himlen.
Det är Han som härskar över universum nu.
Då Han dog för människorna -
och uppstod igen och återvände till himlen, himmelsfärden kallar vi det, -
fick Han en tron av Fadern.
Det var Hans kröning.
Han hade bevisat sig värdig genom vad Han gjort här på jorden.
Nu är det inte Gud som styr världen, det är Jesus. På Hans vägnar.
Vilken insikt det är!
Och historien blir Hans story.
Men en dag kommer Han tillbaka till jorden.
För att etablera sin kungamakt.
Synligt. För gott.
Och Han kommer att regera här, i Jerusalem.
Förenta Nationernas högkvarter kommer att vara här.
Det finns en underbar profetia i Bibeln om -
att när det händer, då ska nationerna smida sina svärd till plogbillar -
och sina spjut till vingårdsknivar.
Folk ska inte lyfta svärd mot folk -
och inte mer öva för krig.
Då jag tog mig till FN:s byggnad i New York...
Jag hade alltid velat besöka den -
och en dag när jag flög, måste jag byta plan i New York -
och hade ungefär fem lediga timmar.
Jag tog en gul taxi in till New York -
och bad honom köra mig till FN.
Och det var bara två saker jag ville se.
Den första finns utanför huvudingången -
på gräsmattan. Där står det ett stort stenblock.
En granitklump.
Och på den finns inristad en halv bibelvers.
Och det är den halva jag just citerade för er.
Om en tid av universell fred -
när vapen görs om till verktyg för gott bruk.
Och då nationerna inte längre ska öva sig för krig.
Men det är bara halva versen!
Och det irriterar mig.
Då man ser på hela versen, som finns både i Jesaja och i Mika -
så står det att när Herren regerar i Sion -
ska Han skipa rätt mellan folken.
Och sedan följer det att de inte längre ska öva sig för krig.
Jag ser fram emot den dag då Jesus regerar här i denna stad.
Och Förenta Nationerna är här -
och Jesus skipar rätt mellan nationerna -
som då alla får rättvisa.
Och då man har rättvisa har man fred.
Det är alltid en känsla av orättvisa som får folk att slåss.
Jag såg det stenblocket.
Det var bara sorgligt att de bara citerat andra hälften av versen.
Men det fanns ett rum inne byggnaden som jag ville se.
Jag hade hört om det och jag trodde inte mina öron.
Jag trodde att det inte kunde vara sant.
Det är det rum där Förenta Nationernas gud finns.
Låt mig förklara.
En flicka i blå uniform visade oss omkring i hela FN-byggnaden, -
där i utkanten av New York.
När hon slutat sade hon: "Det var det, jag har visat er allting.
Jag har visat er säkerhetsrådet och generalförsamlingens rum."
Jag sade: "Men det är ett rum du inte har visat oss."
Hon sade: "Vad är det för rum?" Och jag sade: "Bönerummet!"
"Det är stängt", sade hon. "Det är låst.
Allmänheten får inte gå in i det rummet."
"Men jag har kommit hela den här vägen -
för att se det. Jag vill se in in det."
Hon sade: "Ingen kan gå in dit."
Så jag försökte vädja till henne.
"Jag har kommit hela vägen från lilla gamla England för att se det."
Hon började se lite förstående ut.
Hon sade: "Gå till foajén och där finns några vakter.
Beväpnade vakter.
Gå och fråga en av dem om han vill visa dig rummet."
Så jag gick till stora ingången och där stod en man med två skjutvapen.
Och jag bad honom att få se det rummet.
Han sade: "Det är stängt för allmänheten."
Jag sade: "Jag vill så gärna se det. Jag har kommit en lång väg.
Hela vägen från lilla gamla England."
Det är fantastiskt hur de orden berör amerikanska hjärtan.
Han undrade hur länge jag skulle vara där och jag sade "Två minuter.
Det är allt jag behöver."
Till slut gav han efter och tog en nyckel -
och förde mig till en dörr på andra sidan av foajén -
och visade mig rummet.
Och jag fick se Förenta Nationernas gud.
Den gud de ber till för världsfred.
Jag hade inte trott det förut, men jag gör det nu.
Det är en stor, svart kloss.
Och det är allt det är.
Och jag frågade: "Hur kom detta hit?"
Jag fick svaret att när FN byggdes -
insåg den första generalsekreteraren att de inte hade ett bönerum.
Att det inte fanns någonstans att be och meditera.
Så de lyckades bygga ett kilformat rum mellan två av de stora flyglarna.
Där är inga fönster.
Bara ett svagt ljus runt takkanten.
Och så finns där bönemattor och bönepallar -
som alla är vända mot denna svarta kloss.
Och det som hade hänt var att då de byggde bönerummet -
kunde de inte komma överens om vad de skulle placera inne i det.
En del ville ha ett kors där.
Många andra sade att det ville de absolut inte ha.
Hinduerna sade att de ville ha blommor där.
Och andra sade att inga blommor.
Och det ledde till den största debatten i FN! Om detta bönerum.
Och till sist vände de sig till en skulptör -
och bad honom göra dem någonting -
som skulle representera alla världens gudar.
Så han gjorde denna svarta kloss.
Den skiner inte ens, man ser ingen reflektion i den.
Hans idé var att alla som ber ser in i den svarta klossen -
och kan se sin egen gud i den.
Så det gjorde man.
Och det är den gud de ber till. Och om ni inte tror mig -
har jag en bild här.
Där är den.
Det är den svarta kloss -
som de ber till för fred i världen.
Jag visste inte om jag skulle skratta eller gråta.
Men en dag, då Herren regerar i Sion -
kommer alla folkens problem att försvinna.
Och Israels kung -
kommer att bli kung över alla jordens nationer.
Så berätta för människorna i Finland -
att Finland inte kommer att förbli en demokrati för alltid.
Det kommer att bli en monarki med den bästa kung man kan tänka sig.
Och Han heter Jesus Kristus, Davids son, Guds Son.
Och det är i Hans namn vi borde berätta för hela världen -
att: "Vi har funnit Kungen, den fullkomliga kungen.
Och Han kommer för att regera över er.
Det är bättre att lära känna Honom nu -
och må Han bli er Frälsare och Herre nu -
så att ni är redo för Honom när Han kommer." Han kommer tillbaka hit.
Och vi är här i Jerusalem och firar Hans återkomst -
för Han kommer tillbaka vid tiden för lövhyddohögtiden.
Det är den enda högtid Han inte uppfyllde då Han var här på jorden.
Han dog på påsken och sände den Helige Ande vid pingsten -
men Han fullgjorde aldrig lövhyddohögtiden.
Eftersom det är då Han kommer tillbaka.
Jag vet inte vilket år, men jag vet vilken årstid.
Det blir sent i september, början av oktober. Precis nu.
Det är då vår Herre Jesus själv kommer tillbaka -
för att inta Davids tron, här.
Och för att inta hela världens tron.
Och Han har med sig rättvisa och fred till folken. Vilka goda nyheter!
Tack för att jag fick tala till er.
Översättning: HimlenTV7