Head TV7 vaatajad!
TV7 ja kogu vaatajaskonna jaoks
armas piibliõpetaja ja raamatute autor David Pawson
sai kutse taevakoju
taevaminemisepühal, 21. mail, 2020. a.
Tema surmapäev sattus väga tähendusrikkale päevale.
Nimelt tähistab kristlaskond sel päeval Jeesuse surnuist ülestõusmist
ja seda, et Ta elab.
Milline imeline valik Jumala poolt,
et David sai kutse taevakoju just taevaminemisepühal.
Ta kannatas luuvähi
ja Parkinsoni tõvega kaasnevate nähtude käes
juba mitmeid aastaid.
Käesoleva aasta kevadel jõudis ta tähistada oma 90-juubelit.
Pawsoni kodulehel on öeldud,
et ta jättis endast maha tohutult suure jälje ja pärandi.
Tuhanded inimesed on tänu tema teenimistööle
leidnud tee Jeesuse juurde.
Järeltulevatele põlvedele jäi maha ka rohket piiblitarkust,
mis on talletatud nii raamatutesse, helisalvestistele kui DVD'dele.
Ühtlasi ka tele- ja raadiosaadetesse.
Pawsonit kirjeldatakse kui väga kirglikku õpetajat,
kelle igatsus oli jagada tõde
ja julgustada inimesi lugema ise usinalt Jumala Sõna.
Pawsoni sõnul leiduvad Piiblis vastused
igale elus esile kerkivale küsimusele.
Pawson kirjutas üle 30 raamatu.
Ta õppis noorpõlves põllumajandust,
kuid tänu Jumala kutsele Tema riigi tööle
sai ta Cambridge'i ülikoolist magistri kraadi teoloogias
ja tegutses pastorina Suurbritannia kuninglikus õhuväes.
1979. aastal siirdus ta aga rahvusvahelisele tööle.
Pawsonil ja ta naisel Enidil oli kolm last.
Anna Patronen kirjutas TV7 kohta raamatu "Jeesuse TV",
kus ta kirjutab Pawsoni kohta järgmist:
"Koguduse pastor David Pawson koges,
et inimesele pole mõtet õpetada Piiblit selliselt,
kus võtad ühe salmi siit ja teise sealt ning paned selle põhjal jutluse kokku.
Pawsoni sõnul olla sellised jutlused üsna mõttetud.
Inimesed peavad mõistma kogu loo konteksti ja tervikut.
Piibel on terviklik kogum 66'st raamatust.
Inimesed jõudsid igasugu imelike järeldusteni,
kui rebisid mõne salmi kontekstist ja tervikust välja.
Pawson uskus, et süstemaatiline piibliõpe
toob esile tõelise nälja Jumala Sõna järele."
Patronen jätkab:
"Pawson õpetab kogudust üks Piibli raamat korraga.
Ja kuna ta oli väga põhjalik,
otsustas ta õpetada kogudusele kogu Piiblit.
Ta arvas, et selleks kulub terve aastakümme.
Igale 10-minutilisele sõnavõtule kantslis
eelnes 8 tundi kodust ettevalmistust.
Lisaks sellele oli tal kombeks kõnelda selliselt,
et isegi 12-aastane poiss saanuks aru, millest ta rääkis.
Pawsoni õpetus-seeriaid saatis edu.
Teda sõideti kuulama kogu Inglismaalt,
nii et koguduse kuulajaskond oli kaks korda nii suur kui liikmeskond.
Sarju "Uus Testament avaneb" ja "Vana Testament avaneb"
on vaadatud kuuel mandril kuni lõunariikideni välja.
Neid on näidatud nii kogudustes, ülikoolides,
sõjaväebaasides,
mustlaslaagrites,
vanglates
ja satelliit- ning kaabeltelevisioonis.
Tema saateid on tõlgitud lugematu hulk keeltesse
ning dubleeritud isegi hiina keelde.
Pawsoni sarjad on olnud ka TV7 vaadatuimad sarjad,
mis on äratanud nii huvi kui austust erinevate kirikute-koguduste vastu.
David Pawsoni õpetusi on näidatud iganädalaselt
pea läbi kogu TV7 ajaloo.
Tema raamatuid ja õpetussarjadest tehtud DVD pakette
on müüdud tuhandete kaupa.
Kõik need saated on tasuta nähtavad ka TV7 arhiivis,
mis on leitav TV7 kodulehelt.
Pawsoni õpetusi on seal üle 200 osa.
Mul oli rõõm kutsuda David Pawson kahele õpetus-reisile Soome.
Esimene neist toimus 2005. aastal ja teine paar aastat hiljem.
Ühtlasi korraldsime teenistusi Helsingis, Järvenpääl ja Tamperes.
David rääkis TV7'st alati väga positiivselt
ja mina ning Mirja saime temaga kohe väga hea klapi.
Meie sõpruse tulemusena
oli ta nõus me palvega teha temast saade
Jeruusalemma lehtmajadepüha ajal 2011. aastal.
Saates on näha, mis ühendas David Pawsonit ja TV7't.
Iisrael oli tähtis nii talle kui meile.
Oleme siiralt tänulikud Davidi elutöö eest,
mida ta võis Jumala armust teha, olles õnnistuseks kogu maailmale.
Järgnevalt vaatamegi intervjuud,
mille temaga Jeruusalemmas salvestasime.
Tänan!
PAWSON LEHTMAJADEPÜHAL
Head TV7 vaatajad.
Tere tulemast saatesse,
mida salvestame täna Jeruusalemmas.
Oleme tähistanud siin mõned päevad lehtmajadepüha
ja täna oli me õpetajaks David Pawson,
kes on ka kõigile TV7 vaatajaile vägagi tuttav isik.
Küsisin Davidilt, kas võiksime temast eraldi saate teha,
kus ta saaks jagada TV7 vaatajatega, mida Jumal on ta südamele pannud
nii lehtmajadepühaga seoses kui ka Soome rahva jaoks.
Nii et sellest nüüd kuulemegi.
Tere kõigile mu sõpradele Soomes!
Meenutan oma Soome külaskäike suure rõõmuga.
Täna oleme siin, Jeruusalemmas,
kus koos minuga on 200 soomlast,
et tähistada üheskoos lehtmajadepüha.
Käin siin sel puhul igal aastal,
olles teinud seda viimased 31 aastat.
Olgu saladuskatte all öeldud,
et kannan täna samu riideid, mida 31 aastat tagasi.
Täna on need küll pisut kitsamad, kuigi kindlasti mitte minust tingituna,
vaid seetõttu, et see on tänu mitmetele pesukordadele
kokku tõmmanud.
Ma külastasin Jeruusalemma esimest korda 1961. aastal
ja olen nüüdseks käinud siin 20 korda.
Siia 1961. a. esimest korda tulles
tulin peamiselt selleks, et õppida tundma Iisraeli minevikku.
Olin lugenud Piiblit
ja jätnud meelde paljude kohtade nimed,
mida tahtsin ka oma silmaga näha.
Tahtsin näha,
kus kõik need sündmused olid aset leidnud.
Nii tulin ma 1961. a. siia koos fotoaparaadiga
ja mitmete teiste pastoritega Põhja-Iirimaalt.
Veetsime siin nädala.
Siit lahkudes kogesin tohutut koduigatsust Iisraeli suhtes.
Olin tõeliselt kurb, et pidin siit lahkuma.
Mõistsin, et siin on mu vaimne kodu.
Ma polnud enne siia tulekut kunagi mõistnud,
kui palju mu isiklikud juured siia maale kuuluvad.
Kõik, mida oma elus kõige enam hindasin,
oli siit alguse saanud.
Nii olin siit lahkudes vägagi kurb.
Muide, lennukis istudes olid mul lausa pisarad silmis.
Olin nii kurb, et pidin lahkuma kohast, mille osas tundsin, et see on kui kodu.
Muide, see on ainus paik
kõigi muude paikade seas, mida olen külastanud,
mille osas mu naine tunneb, et ma lähen kui koju külla
ja mitte ei sõida lihtsalt kuhugi.
Nii et see on üks väga kummaline tunne.
Kuid ma tulin siia vaid selleks, et tutvuda Iisraeli minevikuga,
teha pilte
ja näidata kodustele, kus Jeesus elas ja liikus
ja kus kõik Piibli sündmused aset leidsid.
See oli 1961. aastal mu ainus huvi.
Kuid mõni aasta hiljem tulin ma uuesti Iisraeli.
Seekord huviga oleviku vastu.
Tol ajal veel oli Jeruusalemm tõeliselt lõhestunud,
kus kahte osapoolt lahutas miiniväli.
Juudid ühel pool ja araablased teisel pool,
mis tol ajal kuulus veel Jordaania valitsuse alla.
Araablasest giid näitas meile Templimäe ümbrust,
kus täna asub moslemite mošee.
Korraga hakkasid kivid ja kuulid lendama
ja me arvasime, et sõda on lahti läinud.
See araablasest giid pani plehku, jättes meid keset seda lahingvälja.
Meil õnnestus sealt välja saada ja me läksime hotelli.
Samal ajal kõlas raadios Jordaania kuninga Husseini sõnavõtt,
kes kuulutas linnas välja eriolukorra,
nii et keegi ei tohtinud 3 päeva lahkuda kodunt või liikuda tänavatel.
Me olime läinud Iisraeli, et seal ringi vaadata.
Me seltskond moodustus me oma koguduse liikmetest
ja me jäime 3 päevaks hotelli lõksu.
Nii me siis lihtsalt ülistasime Jumalat ja laulsime Talle.
Meiega oli ka üks kristlasest ooperilaulja,
kes laulis meile hotellis kristlikke laule.
Olime hotelli fuajees, kuhu viis käik baari.
Korraga ilmusid sinna baari Jordaania leegioni ohvitserid.
Nad olid seal selleks, et jälgida linnas valitsevat eriolukorda
Vanemohvitserid olid samuti seal.
Neil oli silmnähtavalt igav,
mistõttu nad küsisid, kas oleksime nõus neile laulma?
"Istume siin ja meil pole midagi teha, nii et laulge meile!"
Ooperilaulja vastas, et ta laulab vaid kristlikke laule,
mispeale nad ütlesid, et vahet pole - peaasi, et ta laulaks.
Nii läks me ooperilaulja sinna baari
ja laulis neile vanemohvitseridele pea 2 tundi kristlikke laule.
Selle lõppedes võttis ülemohvitser paberi ja pliiatsi,
pani sinna oma allkirja ja ütles:
"Sellega võite minu loal minna, kuhu iganes Jeruusalemmas."
Nii oli kogu Jeruusalemm tervelt 3 päeva vaid meie päralt.
Tänavail ega kuskil polnud kedagi näha,
sest kodust lahkumine oli keelatud.
Võrratu aeg!
Käisime vaatamas erinevaid vaatamisväärsusi,
oodates, et apostlid astuvad kohe nurga tagant välja,
et meiega kohtuda.
See oli otsekui olnuksime 2000 aastat tagasi.
Ei ühtegi autot ega midagi.
Siis tuli pühapäev
ja me mõtlesime, et võime ju hotellis oma jumalateenistust pidada.
Tegu oli ülestõusmispühadega, mida tahtsime ka isekeskis tähistada.
Samas ütlesin, et tore oleks seda koos kohalike usklikega teha.
Samas me ei teadnud, kust neid leida
ja tänu eriolukorrale polnud neil ka luba kokkusaamisteks.
Samas ütlesin: "Lähme lihtsalt välja!"
Nii me tegimegi,
pöörates kas paremale või vasakule
vastavalt sellele, kuidas Püha Vaim meid juhtis.
Ta juhtis meid otse vanalinna,
kus üles vaadates märkasime üht araablasest meest,
kes nõjatus üle oma majakatuse ääre.
Ta nägi meid ja ütles: "Tulge üles! Tulge üles!"
Ronisime mööda väliseina treppi üles maja lamedale katusele,
kust leidsime enda üllatuseks eest väikese koguduse.
Katusele oli ehitatud üks väike lisaruum,
kus oli väike kantsel, palju toole ja lauluraamatud toolidel.
See mees ütles, et ta on selle katusekoguduse pastor
ja on palvetanud 2 tundi:
"Issand, ma pean saama jutlustada, et Sa oled ülestõusnud!
Täna on ülestõusmispühad,
aga mul pole kogudust, sest keegi ei tohi kodunt lahkuda.
Palun anna mulle kogudus, kellele täna hommikul kuulutada!"
Olles oodanud 2 tundi Jumala järele, ütles Jumal talle:
"Mine vaata tänavale!"
Ja kui ta seda tegi, nägi ta meie punti - 50 inimest,
kõndimas mööda tänavat.
Nii ta siis hüüdiski meile: "Tulge üles!"
ja nii sai ta ka omale koguduse.
Me ei unusta seda ülestõusmispüha kunagi,
sest see mees - Nemoa,
polnud saanud olla ühenduses kristlastega.
Kui ta oli jutlustamise lõpetanud,
ütlesin, et ta peab jagama meiega oma lugu,
mida ta ka tegi.
Oli see alles lugu!
Ta oli kuulunud kolonel Nasseri liigasse Egiptuses
ja tema ülesandeks oli kukutada Jordaania kuninga ËHusayn'i valitsus
ning vallutada Jordaania Egiptuse heaks.
Tema oli see,
kes alustas Jeruusalemmas rahvarahutustega.
Ta oli ka Araabia ülikooli lektor,
õhutades tudengeid üles
minema kuninga vastu mässama ja märatsema.
Tal oli elus kolm igatsust: abielluda, saada tütar
ja olla kolonel Nasseri valitsuses, kui Egiptus vallutab Jordaania.
Ainus kord, mil tal oli üldse mingitki kokkupuudet
millegi kristlikuga,
oli siis, kui tal paluti pidada araablastest tudengitele loeng sellest,
miks kristlus on vale usund.
Selle pidamiseks sattus ta Piiblit lugema.
Ta jõudis omadega Mäejutluseni Matteuse 5. peatükis.
Ta töötas Jeesuse jutluse läbi,
et näidata, milline ajaraiskamine see kõik on
ja kui tobe on oodata inimestelt võimatute standardite täitmist.
Ta pilkas seda jutlust,
teadmata, et see saab hiljem mängima üliolulist rolli ta elus.
Ta abiellus imeilusa naisega ja nad said ka tütre,
kuid tegu oli nö "sinise lapsega" ehk tal oli verega mingeid probleeme.
Nii et see väike beebi suri kaks päeva peale sündi.
Mees oli nii murtud, et sai infarkti
ja ta viidi kiiresti ühte Jeruusalemma haiglasse.
Haiglavoodis lamades
võitles ta elu ja surmaga.
Ta naine tuli teda vaatama ja ütles ta voodiveerele istudes:
"Tere! Ma olen siin."
Mees aga vaigistas teda, öeldes: "Ole tasa!"
ja jõllitas üksisilmi voodi jalutsit.
Naine küsis: "Mis viga? Ma tulin ju sind vaatama."
Mees aga ütles jälle: "Tasa!" ja jõllitas voodi jalutsit.
Lõpuks pöördus siiski oma naise poole
ja tänas teda tulemast,
kuid naine küsis, mis tal viga on?
"Keda või mida sa seal voodi jalutsis jõllitasid?"
Ta ütles: "Jeesus seisis seal."
Naine küsis: "Mis mõttes?"
ja mees vastas: "Jeesus! Ma tean, et see oli Tema!"
Naine küsis: "Kas Ta ütles sulle midagi?"
Mees vastas: "Jaa.
Ta ütles mulle: "Kolm päeva.
Kolm päeva."
Naine küsis: "Mida see veel tähendab?"
Mees vastas: "Eeldavasti seda,
et ma kas saan 3 päeva pärast haiglast välja
või siis suren.
Ma ei tea, kumb neist?"
Kuid 3 päeva hiljem sai ta haiglast täiesti terve südamega välja.
Ta pöördus tagasi Piibli juurde
ja koondas enda ümber tudengid,
keda ta varasemalt oli õhutanud üles mässule.
Ta ütles: "Ma leidsin Jeesuse!" ja hakkas neile Piiblit õpetama.
60 tudengit sai kristlaseks
ja nii nad käisidki igal pühapäeval ta katusele ehitatud toas koos.
Tal polnud ühtki kontakti ühegi kristlasega,
kuid seal ta oli - koguduse pastor!
Ma ei unusta seda tunnistust kunagi,
sest tema katuselt paistis ka Jeesuse hauaaed,
mis asub Põhja-Jeruusalemmas.
Seal me siis olime - ülestõusmispühade pühapäeval,
kuulates meest,
kes kohtus Jeesusega ilma mingigi ettevalmistuseta
või eelneva kokkupuuteta kristastega.
Kahjuks peab küll ütlema, et vaid paar nädalat hiljem
röövis üks süürlaste punt selle pastori
ja viisid ta Süüriasse,
peale mida pole temast midagi kuulda olnud.
Mis on äärmiselt kurb lõpp ühele imelisele loole.
See kõik leidis aset mu teise Jeruusalemma reisi ajal,
mil mul tekkis huvi ka Iisraeli oleviku ja mitte vaid mineviku vastu,
millest Piibel räägib.
Tundsin huvi täna elavate inimeste vastu
ja pingete ning raskuste vastu, mida nad kogesid.
Siis saabus 1967. aasta,
mil toimus Iisraeli Kuuepäevane sõda, mis on saanud väga tuntuks.
Olin just minemas järgmise grupiga Iisraeli,
et käia ja vaadata seal ringi.
Just sel samal ajal, mil see Kuuepäevane sõda puhkes.
Tulemuseks oli see, et veetsin 6 päeva teleka ees,
jälgides sõja käiku Iisraelis.
Seda vaadates mõistsin, et Jumal tegutseb.
Inimlikult võttes oleks nad pidanud igal juhul kaotama,
kuid selle asemel nad hoopis võitsid.
Läksin Iisraeli vahetult peale Kuuepäevast sõda
ja me läksime ühe sõjaväe majoriga
üles Golani kõrgendikele Põhja-Iisraelis.
Tegu on väga kõrgete mägedega, kust avaneb vaade Galilea järvele
ja ühele orule põhja pool.
Need mäed on väga järsud,
kuid ometi õnnestus Iisraeli sõjaväel jõuda üles neile kõrgendikele.
Seal tipus oli suurel hulgal vene relvi, mida süürlastest sõdurid kasutasid.
Iisrael ründas neid ja vallutas Golani kõrgendikud.
Need kõrgendikud olid kord kuulunud Iisraelile
ja kuuluvad seda nüüd jälle.
See sõjaväe major näitas mulle neid relvi
seal kõrgendike tipus.
Ilmselgelt olid need selleks ajaks vaikinud,
kuid kuule ja püssipadruneid vedeles kõikjal
ja see oli üks paras kaos.
Küsisin sellelt majorilt, mis valemiga nad sinna üles said?
"Te sõjavägi kogunes kalju ääres, kus ülalt sihiti teid relvadega,
kuid ometi õnnestus teil siia üles saada ja võita."
Ma ei unusta kunagi, kuidas ta ei öelnud sõnagi,
vaid näitas lihtsalt sõrmega taeva suunas.
Ehk teisisõnu ütles ta: "Jumal oli meiega."
Minnes tollelt reisilt tagasi koju 1967. aastal,
hakkasin mõtlema ka Iisraeli oleviku peale.
Sellele, kuidas Iisrael oli jõudnud tänasesse päeva.
Kuidas nad olid võitnud oma maa tagasi
ja seda palju, palju suurematelt sõjavägedelt
kui nad ise olid.
Nende vastu oli 15 sõjaväge.
Iisrael polnud harjunud sõdima,
kuid ometi jäid nad kuidagi ellu.
Kuid veelgi enam - hakkasin uurima kaasaja Iisraeli.
Avastasin ühe erakordse fakti.
Mu õemees oli Inglismaal telekas ilmateadustaja,
andes meile aga teada, mis ilm meid ees ootab.
Kui ta muidugi teadis, sest Inglismaa ilm on ettearvamatu.
Läksin oma õemehe juurde ja küsisin,
kas tal oleks võimalik hankida mulle Lähis-Ida vihmasadude näidud
viimase 100 aasta kohta.
Ta uuris asja ja leidis selle info.
Nii sain endale ühe graafiku, kus vihmasajud olid ära märgitud.
Olin täiesti hämmingus, kui mõistsin,
et olin sain selle abil luua graafiku kaasaja poliitilisest elust Iisraelis.
Igakord, kui üha enam juute pöördus tagasi Iisraeli,
kasvas ka vihmasadude hulk.
Kui juutide tagasitulek Iisraeli ajutiselt peatus,
taandusid ka vihmasajud.
Ja kui juute hakkas jälle rohkem tulema,
hakkas ka rohkem sadama.
Üha rohkem.
Seda kuni 1948. aastani, mil Iisraeli riik sai väljakuulutatud.
Siis sadas rohkem kui eelneva 100 aasta peale kokku.
See veenab mind selles,
et Jumal oli hõivatud oma rahva tagasi toomisega Iisraeli.
See aga viis mind omakorda Piibli juurde tagasi,
sest kui iisraellased elasid oma maal, distsiplineeris Jumal neid vihma kaudu
Kui Ta saatis läänest - Vahemere äärest tuule,
kogus see kogu niiskuse kokku ja laskis sel sadada Iisraeli nõlvadele.
Kui aga Jumal saatis Araabia kõrbest idatuule,
oli tegu väga kuuma ja kuiva tuulega.
Kogu muru ja lilled närbusid selle käes,
sest see toob endaga surma kaasa.
Vanas Testamendis oli kord juhus,
kus Jumal ei lasknud 3,5 aastat sadada.
Või Ta lasi õigemini Eelijal vihma kinni hoida.
3,5 aastat vihmata aega Iisraelis on ikka väga pikk aeg.
Nii et Jumal kasutab Iisraeli puhul vihma,
et distsiplineerida oma rahvast.
Nii et, kui siis vihm üle 100 aasta jälle tagasi tuli,
kasvasid selle hood üha enam ja enam
tänu Iisraeli naasevatele juutidele.
Vihm tähendab Iisraeli jaoks toidust.
Siin sajab vaid 6 kuul aastas ja ülejäänud aeg on kuiv.
Nii ma siis mõistsingi, et Jumal oli selle kõige taga.
See veenis mind ka selles, et Jumal oli pidanud oma tõotust
tuua oma rahvas - juudid, tagasi maale, mille Ta oli neile andnud
See avas täiesti uue peatüki mu teenistuses.
Juudi rahvas pakkus mulle huvi tänases päevas ehk olevikus.
Issand avas mulle mitmeid erinevaid uksi,
et saaksin sellest rääkida.
Nii sünagoogide kui kirikute uksi.
Rääkisin Iisraelist kõikjal, kuhu iganes ma ka ei läinud.
Sellest hoolimata oli mul veel üks suur samm teha.
Seda siis, kui lõpetasin mõtlemast minevikule
ja sellele, mida juudid ammu aega tagasi tegid.
Ma lõpetasin isegi sellele mõtlemise, mida nad praegu teevad
ja see on üks imeline lugu!
Hakkasin käima Iisraelis selle maa tulevikku silmas pidades
ja mõeldes sellele, mida Jumal siin tegema saab.
Sest Piiblis on nii palju tõotusi,
mis ei puuduta vaid Iisraeli minevikku ja olevikku,
aga ka Iisraeli tulevikku.
Nii et, kui täna siin käin, käin valdavalt selle maa tuleviku tõttu.
Käin siin lehtmajadepüha ajal,
mis on juudi kalendris tähtsuselt kolmas püha.
Paasapühad on esimene, nelipüha teine
ja lehtmajadepüha ehk sukkot on kolmas.
Juudid ehitavad endale selleks puhuks väljaspoole oma maja
ajutised onnid või varjualused,
kus nad ka söövad.
Varjualused aga peavad olema pealt avatud,
et näha taevatähti.
Sellega mälestatakse juutide 40-aastast kõrberännakut,
kuid samas peitub selles palju enamatki.
Üks Iisraeli prohveteist - Sakarja,
ütles, et selle ajajärgu lõppedes
kogunevad kõik maailma rahvad Jeruusalemma
tähistama lehtmajadepüha.
Püha, mis muutub üks päev rahvusvaheliseks.
Olen kõigi oma Iisraeli reiside ajal leidnud uusi sõpru.
Üks neist oli üks Hollandi mees - Jan Willem van der Hoeven,
kes on Hollandi kuninganna isikliku sekretäri poeg.
Ta oli Jeesuse hauaaia ülevaataja.
See pole küll päris see koht, kuhu Jeesus on maetud,
kuid seal valitseb igal juhul õige õhkkond
ja see on üks hästi kena koht.
Kohas, kuhu Jeesus on tegelikult maetud,
asetseb üks kole kirik,
kus erinevad kristlikud konfessioonid sõdivad omavahel.
Ühtlasi on nad pidanud usaldama selle kiriku võtme
ühe araablasest moslemi kätte,
sest nad ei talu mõtet, et keegi neist võiks seda omada.
Äärmiselt kummaline paik, mis ei anna sulle mitte kui midagi.
Kuid see hauaaed on hästi kena.
See hollandlane oli selle hauaaia valvur
ja meist said head sõbrad.
Ma magasin Jeesuse haua kõrval olevas koopas,
mis oli väga eriline kogemus.
Sel hollandlasel oli mitmeid erinevaid visioone.
Üks neist oli see, et alustada juba praegu
kristlike lehtmajadepühade tähistamisega
ja kutsuda kõik maailma rahvad sinna kokku.
31 aastat tagasi
pidaski ta esimesed pidustused lehtmajadepüha auks,
millest ma ka osa sain,
kandes neid samu riideid, mida täna.
See esimene üritus oli üsna algeline.
Seda peeti ühe kooli õuel,
kus tantsisime, laulsime ja jutlustasime.
See oli kõige esimene kristlik lehtmajadepüha tähistamine,
mis oli kui eelmaitse tänasest, kus kõik rahvad tulevad kokku
ja kus rahvahulk on iga aastaga kasvanud.
Soome on üks neid maid,
kes on saatnud rohkelt inimesi neile pidustustele.
Brasiiliast käib vist kõige rohkem inimesi
ja Soome on kas teisel või kolmandal kohal.
Häbi küll öelda, aga Inglismaalt käib üsna vähe inimesi
Samas käib palju aafriklasi.
Tegu on tõeliselt rahvusvahelise kokkusaamisega.
See on väga eriline ülistamise ja avastamise aeg,
sest inimesi viiakse bussidega ka Iisraeli võtmekohtadesse.
Usun, et see on kui väike eelmaitse sellest, mis üks päev saab juhtuma,
kui kõik maailma rahvad tulevad just neile pidustustele.
Selline on olnud mu isiklik palverännak Iisraeli,
mis sai alguse esimesest külaskäigust, et tutvuda Iisraeli minevikuga
ja teha pilte erinevatest Piibli paikadest.
Siis aga hakkas mulle olevik huvi pakkuma
ja kõik see, mis sünnib täna.
Kuid kõik viimased aastad
olen ma käinud just lehtmajapühadel.
Suhtlen sageli nende tuhandete inimestega,
kes Iisraelis käivad,
rääkides selle maa ja rahva tulevikust.
Sest Jumalal on tulevik Iisraeli jaoks, mis on seotud meie tulevikuga.
Minu tulevik kristlasena on seotud selle rahva saatusega.
Seetõttu tunnen ka suurt lähedust juudi rahvaga.
Nad kogevad seda ja tunnevad lähedust ka minuga.
Nii on mul head suhted väga paljude juutidega.
Mu selle-aastane sõnum oli seotud teemaga,
mis igaks aastaks valitakse.
See teema pärineb Jesaja raamatust,
kus on öeldud, et Jumal on loonud Iisraeli
olema valguseks rahvastele ehk paganaile.
See on hea teema, millest ma ka terve tunni jagu rääkisin,
vaadeldes, kas juudid on minevikus seda kutset täitnud,
kas nad täidavad seda täna
ja kas nad saavad täitma seda tulevikus?
Vaatasime Piibli põhjal,
kuidas nad on peegeldanud Jumala loomust rahvastele.
Seda nii Tema armulikkuses kui kohtumõistmises.
Viimast ehk pisut rohkem, sest juudi rahvas oli parajalt põikpäine
Kuid Jumal valis nad, teades täpselt, mida Ta teeb.
Nad olid kord Egiptuse orjad, kellel polnud mitte kui midagi.
Kuid Jumal tõi nad sealt välja
ja hukutas Egiptuse sõjaväe, kes juute taga ajas.
Ja siis Ta juhtis nad igaveseks tõotatud maale ehk Iisraeli.
Ja siin me nüüd oleme!
Tänapäeva Iisrael pole aga kuidagi valguseks paganaile.
Nad ei näita inimestele, kuidas saada päästetud.
Peale seda vaatasime ka tulevikku,
mille osas Jumal on tõotanud, et kogu Iisrael saab kord päästetud.
Iisrael kogu rahvana
ja siis nad rikastavad maailma.
Kui nad hülgasid evangeeliumi, sai see osaks meile - paganaile.
Nii et juutide poolne hülgamine sai meile suureks rikkuseks.
Evangeeliumi vastuvõtmine
tähendab Jumala erakordset liikumist üle kogu maailma.
See on väga ebapopulaarne mõte, et juudid võiks olla valguseks
ja meie ülejäänud kõik oleme pimeduses.
See tähendab lihtsamalt öeldes seda,
et nii lääne- kui idamaailm elab pimeduses.
Nii vaimses kui moraalses mõttes.
Kui aga elad pimeduses, pole sul aimugi, kust sa tuled
ja kuhu oled teel.
Sul pole aimu sellestki, kus sa omadega oled
ja sa ei näe mingit väljapääsu sealt pimedusest.
Oled sisuliselt pime.
Kuid tõde sai ilmutatud Iisraelile, et nad jagaks seda kogu maailmaga
ja see tõde peitus päästmises.
Jumala vastuses kõigile inimese probleemidele.
Jumala jaoks on maailmas vaid kahte sorti inimesi.
Mitte musta- ja valgenahalised või inimesed idast või läänest.
Tema jaoks eksisteerivad juudid ja paganad.
Ainus vahe nende kahel vahel on, et juudid on Jumala valitud rahvas,
kes oleks Tema vahendajad, edasikandjad ja preestrid maa peal.
Jumala imeline plaan tuleb ilmsiks Rooma kirja 11. peatüki lõpus.
Tema plaan oli, et meie - paganad -,
saaks Tema sõnumist osa juutide kaudu
ja et juudid omakorda võtaks selle sõnumi vastu meie kaudu.
Nii ei saa me keegi päästetud üksteisest sõltumatult.
Liiga paljud paganad, kes on saanud kristlaseks,
ei oma selles vallas mingit arusaamist.
Sellest, et nad võlgnevad oma pääste juutidele.
Nad ei mõtle isegi Jeesusele kui juudile.
Ometi Ta sündis juudina, on endiselt juut
ja jääb alati juudiks.
Sest Jumala Poeg oli ainus isik,
kes sai oma siia ilma sündimise üle otsustada.
Mina ei saanud oma sünni üle otsustada
ja sina samuti mitte.
Kuid Jeesus sai,
sest Ta eksisteeris ammu enne seda, kui Ta siia maa peale sündis.
Ta oli Jumala Poeg, kes otsustas sündida.
Ta ei otsustanud ainuüksi saada inimeseks nagu meie,
vaid Ta otsustas saada juudiks
ja jääb selleks nüüd igavesti.
Tänu Temale jõudis päästevalgus kogu maailmani
ja Temast sai meie Issand ja Päästja.
Seetõttu Ta ütleski, et Tema on maailma valgus
ja Ta on tulnud näitama teed kogu maailmale.
Kuid siis Ta ütles veel midagi imelist.
Jeesus nimetas end erinevate tiitlitega.
Lausa üle sajaga.
Kuid oli üks "tiitel",
mille Ta andis nii endale kui oma järgijatele,
öeldes: "Mina olen maailma valgus ja ka teie olete maailma valgus!"
Nii olemegi pärinud selle kutsumise viia valgus eriti just juutidele jälle.
Sest nemad kaotasid selle, samas kui meie leidsime selle.
Nii ongi Jumala tahe,
et jagaksime ka juutidega seda valgust.
Nii et mu esimene kõne tänastel pidustustel puudutaski seda,
et juudid on valguseks paganatele,
kuid mu teine kõne tasakaalustas seda väidet,
rääkides sellest,
et paganad on kutsutud olema valguseks juutidele.
Ja see on hakanud ka sündima.
Jeruusalemma rajatud Kristlik Saatkond
on teinud Jeesuse nimel imeliselt häid tegusid.
Nad on kandnud hoolt holokaustis ellujääjate eest.
Nad on kandnud hoolt Iisraeli vaeste eest
ja teinud rohkelt palju muidki häid tegusid.
Kuid heateod üksi ei too veel kaasa inimeste päästet.
Nii jagasin täna hommikul,
kuidas Jumal kutsub nii Kristlikku Saatkonda
kui kristlasi, keda see esindab,
tegema täiendava sammu
ja tõestama inimestele, et Jeesus elab
ja et Tema nimes peitub vägi.
Surnud isiku nimes ei peitu mingit väge.
Kui aga elav isik ütleb: "Lihtsalt kasutage minu nime!
Lihtsalt öelge neile minu nimi!
Öelge neile, et teete seda kõike minu nimel
ja see sünnib."
Isik, kes seda ütles, on elus ja selleks on Jeesus Kristus.
Nii kutsusin kõiki pühadeks kokku tulnud kristlasi üles
otsima Jumala palet, et teada,
millist selget tunnusmärki Ta tahab, et me Iisraeliga jagaksime.
Seda selleks, et nad mõistaks, et nende Messias -
mitte meie, aga nende Messias - Jeesus Kristus,
on elav ja täie tervise juures
ning on tulemas tagasi.
Ta ei tule tagasi Helsingisse Soomes või Londonisse Inglismaal.
Ta ei lähe ka tagasi Genfi või Rooma,
vaid Ta tuleb tagasi Jeruusalemma, kus me just praegu oleme.
See on kõigi kristlaste lootus.
Iisrael vajab meeleheitlikult taas kuningat
ja Piibel on tõotanud, et Jeesus tuleb tagasi
ja valitseb nii juutide kui kogu maailma kuningana.
Nii et kõik maailma riigid saavad osa monarhiast.
Meie kui kristlaste asi aga on rääkida inimestele,
et oleme leidnud Kuninga - täiusliku valitseja.
Ajaloo vältel on eksisteerinud palju kuningaid,
kellest enamus olid halvad,
muretsedes eelkõige oma võimu, rikkuse või maine pärast
ja mitte niivõrd oma alamate pärast.
Jeesus on täiuslik Kuningas,
sest Talle ei läinud karvavõrdki korda võim, positsioon või rikkus.
Ta tuli teenima.
Ta tuli oma sulaste jalgu pesema.
Ühtlasi oli vaestel väga eriline koht Ta südames.
Just sellist kuningat tänapäeval vajataksegi!
Mitte vaid Iisraelis, aga kogu maailmas.
Seetõttu peitub me hea sõnumi tuum tõsiasjas, et oleme leidnud Kuninga.
Täiusliku kuninga!
Sellise, keda igaüks võib usaldada.
Sellise, kes hoolib kõige vähimaistki.
Sellise, kes on isegi valmis surema oma rahva eest.
See on just see, mida Jeesus ristil tegi.
Milline imeline uudis!
Sest sügaval oma südamikus on demokraatia väga nõrk nähtus.
Inimeste poolne valitsemine teiste inimeste heaks,
kuid see ei toimi.
Sest inimesed võivad eksida.
Häälteenamus pole midagi muud, kui enamus inimeste arvamus,
mis võib olla nii õige kui ka vale.
Tingitud sellest, mida inimesed just sel hetkel soovivad.
Nii kukuvad demokraatiad varem või hiljem kokku,
saades asendatud diktaatorliku valitsemisega,
mis on veelgi hullem.
Winston Churchill ütles,
et demokraatia on valitsemise halvim viis,
kui kõik muud variandid välja jätta.
Demokraatia ainus eelis on see,
et sul on võimalus iga mõne aasta tagant
valida uus valitsus,
kuid selline valitsemisviis on üsna ebastabiilne.
Meid kui inimesi on loodud elama kuningriigis
ja kuninga alluvuses.
Kuninga, kes kehtestab seadused
ja keda ei saa ise valida või kelle üle hääletada.
Ei mingit demokraatiat!
Kuid samas on tegu hea kuningaga, kes annab oma rahva nimel parima.
Usun, et sügaval oma südames just seda inimesed igatsevadki.
Kõik valimised on tegelikult messiaanlikud,
sest me igatseme leida üht isikut,
kes päästaks meid kõigist me raskustest.
Kes kõrvaldaks kõik me jamad ja pööraks me olukorrad heaks.
Me oleme juba leidnud sellise isiku!
Tema nimi on Jeesus.
Ja kui nimetad Teda veel Jeesuseks Kristuseks,
siis "kristus" on kreekakeelne sõna,
mis omakorda on tõlge heebrea keelest
ja tähendab Messiat,
mis omakorda tähendab "võitud".
Võitud kuningas.
Nii et, kui ütled Jeesus Kristus, ütled tegelikult kuningas Jeesus.
Seda lihtsalt heebrea kontekstis.
Kui aga Jeesus tuleb tagasi,
kukuvad kõik riigid ja valitsused kokku
ja me kõik saame elama kuningriigis.
Nii võiksime juba praegu öelda,
et Soome pole enam vabariik, vaid sel on oma Kuningas.
Soomlased lihtsalt ei tea seda veel.
Kuid Kuningas Jeesusele on juba antud kogu meelevald
nii taevas kui maa peal.
Ta juba valitseb taevas.
Tema on see, kes juhib kogu universumi.
Kui Ta suri inimeste eest,
tõusis surnuist ja läks tagasi taevasse,
siis Isa andis Talle trooni.
See oli Tema taaskehastumine.
Ta tõestas kõige maa peal tehtu läbi, et Ta on seda väärt.
Nii et nüüd pole enam Jumal see, kes juhib ja haldab kogu maailma,
vaid Jeesus teeb seda Tema eest.
Ja ajaloost saab Jeesuse lugu.
Kuid Ta tuleb üks päev siia maa peale tagasi,
et rajada siia oma kuninglikkus ka nähtaval moel
ja igaveseks.
Ta saab valitsema siin samas - Jeruusalemmas.
ÜRO peakorter saab olema siin.
Piiblis on üks imeline tõotus,
et kui see kõik juhtub,
"taovad rahvad oma mõõgad sahkadeks
ja piigid sirpideks;
rahvas ei tõsta mõõka rahva vastu ja nad ei õpi enam sõdimist."
Külastades ÜRO peahoonet New Yorgis...
Olin alati tahtnud sinna minna.
Nii et kord reisides,
kui mul oli kahe lennu vahel u 5 tundi vaba aega,
võtsin ma kollase takso ja sõitsin sellega New Yorki,
paludes, et mind viidaks ÜRO'sse.
Oli vaid kaks asja, mida tahtsin seal näha.
Esiteks - vahetult enne peauksi on muru peal hiigelsuur kivi.
Suur graniidikamakas,
millele on graveeritud pool ühest piiblisalmist.
Pool sellest salmis, mida just äsja tsiteerisin
ja mis räägib ülemaailmsest rahust
ja sellest, kuidas relvad muudetakse hea tegemise vahenditeks.
Ja kus rahvad ei õpi enam sõdima.
Kuid seal on vaid pool sellest salmist ja see ajab mind marru.
Kui vaadata seda salmi nii Jesaja kui Miika raamatus,
siis seal on öeldud:
"Sest Siionist lähtub Seadus ja Jeruusalemmast Issanda sõna!
Ja tema mõistab kohut paljude rahvaste vahel..."
Ja siis tuleb see, et rahvas ei õpi enam sõdima.
Ma ootan väga seda päeva,
mil Jeesus saab valitsema siin Jeruusalemmas
ja ÜRO saab olema siin.
Ning Jeesus lahendab kõik rahvaste vahelised vaidlused
ning igaüks saab oma õiguse.
Kui sa aga saad õiguse, on sul ka rahu.
Sest ebaõiglustunne on see, mis paneb inimesi võitlema.
Nii ma siis nägin seda graniitkivi seal
ja olin kurb, et seal oli tsiteeritud vaid pool sellest salmist.
Kuid lisaks sellele oli ÜRO hoones üks tuba, mida väga näha tahtsin.
Olin sellest kuulnud, kuid ei suutnud uskuda oma kõrvu.
Mõtlesin, et see pole võimalik.
See on tuba, kus asub ÜRO jumal.
Las ma selgitada.
Üks sinises vormiriietuses neiu tutvustas meile kogu ÜRO hoonet
ja kui ta oli lõpetanud, ütles ta, et on näidanud meile kõike.
Näidanud meile nii ÜRO Julgeolekunõukogu
kui üldist koosolekute saali.
Ütlesin seepeale: "Aga ühte ruumi pole te veel näidanud."
Ta küsis: "Millist?"
Ütlesin: "Palvetuba."
Ta ütles: "See on suletud
ja väljaspoolt tulijaid ei lubata sinna nagunii."
Ütlesin seepeale: "Tulen kaugelt ja just nimelt selle toa pärast,
mistõttu tahan näha, mis seal sees on."
Neiu ütles, et kellelgi pole luba sinna minna.
Püüdsin igatpidi teda veenda,
et tulin lausa Inglismaalt seda tuba vaatama
ja tundus, et tal hakkas minust kahju.
Ta ütles: "Minge fuajeesse, kus leiate relvastatud turvamehed.
Küsige ühe nende käest,
kas ta oleks nõus teile seda tuba näitama."
Nii ma siis läksin sinna suurde fuajeesse,
kus seisis üks kahe relvaga turvamees.
Küsisin: "Kas mul oleks palun võimalik seda tuba näha?"
Ta ütles ei, kuna see olevat rahvale suletud.
Ütlesin, et olen kaugelt tulnud ja tahan seda siiski näha.
"Tulen kaugelt vanalt, väikeselt Inglismaalt."
On lausa hämmastav,
kuidas see fraas puudutab ameeriklaste südant.
Ta küsis: "Kui kauaks plaanite sinna jääda?"
Ütlesin: "Paar minutit. See on kõik, mida vajan."
Ta andis lõpuks järele, võttis võtme
ja viis mu ühe toani fuajee teises otsas,
näidates mulle seda tuba.
Nii nägin ma ÜRO jumalat.
Jumalat, kelle poole nad paluvad maailma rahu pärast.
Varem ma ei uskunud seda, kuid nüüd usun.
Tegu on ühe suure, musta blokiga.
Ei midagi enamat.
Küsisin: "Kuidas see siia sai?"
Ta ütles: "Kui ÜRO alles rajati,
ütles ÜRO esimene peasekretär: "Meil pole palvetuba.
Meil pole kohta, kus palvetada ja mediteerida."
Nii õnnestus neil kuidagi ehitada V-kujuline ruum
ÜRO hoone kahe erineva tiiva vahele.
Seal pole ühtki akent
ja lae alt kiirgab vaid hämarat valgust.
Ja siis seal on mõned väikesed pingid,
mis on kõik suunaga selle musta bloki poole.
Mis juhtus, oli,
et kui nad ehitasid selle palvetoa,
siis nad ei jõudnud kokkuleppele, mida sinna sisse panna.
Osa ütlesid, et nad tahavad sinna risti,
kuid teised olid sellele jälle vastu.
Hindud soovisid sinna lilli
ja teised polnud jälle sellega nõus.
Nii käis selle palvetoa üle vist ÜRO suurim vaidlus.
Kuniks nad läksid ühe skulptori juurde
ja palusid tal teha midagi, mis esindaks kõiki maailma jumalaid.
Nii ta siis tegigi selle musta bloki, mis isegi ei läigi ega peegelda valgust.
Ta ütles: "Mõte on selles,
et iga palvetaja vaatab selle musta bloki sisse
ja näeb seal omaenda jumalat."
Nii et nii tehtigi
ja see on see jumal, kelle poole nad palvetavad.
Kui te aga ei usu mind,
siis mul on isegi pilt sellest.
Siin see on.
See on see must blokk,
mille poole nad paluvad maailma rahu pärast.
Ma ei teadnud, kas nutta või naerda selle peale,
sest ühel päeval, kui Issand saab valitsema Siionis,
kaovad kõigi rahvaste probleemid.
Ja Iisraeli Kuningast saab iga rahva Kuningas maa peal.
Nii et öelge Soome rahvale,
et Soome ei jää mitte igaveseks demokraatlikuks riigiks,
vaid seal saab valitsema monarhia kõige täiuslikuma Kuningaga,
keda me suudaks eales ettegi kujutada.
Tema nimi on Jeesus Kristus - Taaveti poeg, Jumala Poeg.
Tema nimi on see,
mida peaksime kuulutama üle maailma,
öeldes, et oleme leidnud Kuninga.
Täiusliku Kuninga, kes saab valitsema ka teie üle.
Parem õppida Teda tundma juba praegu
ja teha Temast oma Issand ja Päästja juba praegu,
et oleksid valmis, kui Ta tuleb.
Ta tuleb tagasi Jeruusalemma,
kus oleme täna tähistamas Tema taastulemist.
Sest Ta saab tulema tagasi just lehtmajadepüha ajal.
See on ainus püha, mida Ta maa peal olles ei täitnud.
Ta suri paasapühade ajal ja saatis Püha Vaimu nelipüha ajal,
kuid Ta ei teinud midagi lehtmajadepüha ajal.
Seda seetõttu, et see on aeg, mil Ta tuleb tagasi.
Ma ei tea aastat, millal, kuid aega sellest aastast küll.
See saab olema septembri lõpus, oktoobri alguses,
mil meie Issand Jeesus tuleb tagasi.
Et võtta Taaveti troon siin samas Jeruusalemmas
ja võtta kogu maailma troon.
Ta toob rahvastele kaasa õiguse ja rahu.
Milline võrratu uudis!
Aitäh, et võisin teiega oma mõtteid jagada.
Tõlge: Anne-Ly Raukas