33 PKR. RISTISURM
64 PKR. ROOMA TULEKAHJU
325 PKR. NIKAIA KIRIKUKOGU
1302 PKR. BONIFATIUS VIII
1517 PKR. USUPUHASTUS
1525 PKR. THOMAS MÜNTZER
1790 PKR. ÄRATUSLIIKUMISED
1906 PKR. NELIPÜHILIIKUMISE ALGUS
1949 PKR. KRISTLASTE TAGAKIUSAMINE
2000 AASTANE AJAMATK
Algkogudus sündis Issanda, meie Päästja eeskuju kohaselt
väljaspool leeri,
kandes Tema teotust
nagu on kirjutatud Heebrealastele 13:13.
Alkogudus oli sõltumatu ilmalikest ja religioossetest struktuuridest.
Sõltumatuse eest aga tuli maksta oma hinda.
Nad ei kogenud vaid teotust, aga ka tagakiusu.
Kui tagakiusamised paarisaja aasta pärast lõppesid
ja kogudus saavutas algul heakskiidu
ja sai hiljem Rooma keisririigi ainsaks ametlikuks usundiks,
siis asjalood muutusid.
Sündis kirikuriik, mida keskajal juhtis paavst,
kes võistles tulemuslikult ilmalike valitsejatega võimu eest.
1054. a. pöörasid ida- ja läänekirik,
kes olid teineteisest juba varasemalt eraldunud,
niivõrd suurde riidu,
et kumbki pool pani teineteist kirikuvande alla.
See lõhestumine oli veel üsna väike
võrreldes selle killustatusega, mis toimus peale usupuhastust.
Praegusel ajal vaevalt keegi täpselt teab,
kui mitmeks osaks Kristuse kirik on erinevate õpetuste, tõlgenduste,
põhimõtete, kultuurierinevuste, traditsioonide
ja kes teab veel, milliste asjade tõttu killustunud.
Erinevaid kogudusi, kirikuid ja usulahke on tõesti väga palju.
Erinevused ei puuduta ainult õpetuslikke küsimusi.
Suured erinevused on koguduste suuruses, ülesehituses,
pastorite ja reakristlaste suhetes, muusikas, traditsioonides, riietumises
ja kõiges muus vähegi võimalikus.
Võtame kasvõi kauge ja kõrvalise Hiina küla kodukiriku
ja võrdleme seda Lõuna-Korea megakogudusega,
kus võib olla isegi miljon liiget,
siis vahed on tõesti kolossaalsed.
Milline on aga tulevikukogudus ja tulevikukirik?
Mis juhivad arenguid?
Kas euro on ainuke parim nõuandja,
mis ütleb, kuidas asju korraldada
või on ilmalikustumine, materialism ja üldine arvamus
otsustamas kiriku ja koguduste tuleviku üle?
Nende asjade üle on täna siin arutlemas
pastor Timo Pöyhönen
ja TV7 Piiblikooli rektor Tapani Talikainen.
Tere tulemast meiega sellele ajamatkale!
Meil on siiani olnud korralik matk alates 33. aastast.
Nüüd oleme keset suurt kiriklikku segadust.
Mis on pannud kirikuid unustama nii kiiresti Jeesuse soovi,
et Tema omad oleksid üks?
See on hea küsimus.
Olen ka ise varasemalt selle üle mõtisklenud.
Sellest kirjutab ka Paulus,
et see on üks lihaliku loomuse saavutusi,
nagu ka sektantlus ja eraldatus.
Kui meie egoistlik pool saavutab juhtpositsiooni,
siis on tagajärjed kohutavad.
See on üks põhjuseid.
Aga ka kristlaskond on praegu palju mitmekesisem kui kunagi varem.
See avab ka uusi võimalusi kohata uudseid inimesi.
Paras pudru ja kapsad on sellest igatahes tekkinud.
Laenates termineid teisest usundist, saame öelda,
et inimesel on kalduvus pürgida kaliifiks, kaliifi kohale.
Ilmselt on küsimus oma võimu saavutamises,
et oleks enda kari ja oma käsud?
Kindlasti ka selles. Tõid selle kenasti esile.
Me ei pääse kuidagi sellest, et kuigi me oleme usklikuks saanud
ja hakanud järgima Jeesust Kristust
ja kuigi meie vana loomus peaks olema surnud,
tahab ta ikka esile tulla.
Sellel on suur tahe valitseda ja olla parem kui teised.
Ka meie hingevaenlane langes oma uhkuse tõttu.
Oleme ikkagi natuke rohkem õiged, kui teised.
Timo, oled väga hõivatud mees.
Lisaks luteri kiriku teenistuses pastoriks olemisele
oled sa ka kiriku sees tegutseva
Vaimu värskenduse liikumise juhatuse esimees
ja sind tuntakse ka missaühiskonna asjatundjana.
Kuidas sa suhtud arengutesse kirikus sellest vaatenurgast?
Üsna innustunult, kuigi meil on mõned näidud punasel.
Inimesed lahkuvad kirikust uksi paugutades.
Majanduskriis tulekul jne.
Samal ajal ma näen, et nii Soomes kui ka mujal
ja eriti Euroopas on esile kerkimas uus koguduste generatsioon.
Näen maailmas sündimas kogukondlike koguduste põlvkonda.
Selle kohta on palju rõõmustavaid näiteid.
Keset hääbuvaid kirikuid on tekkinud kogukondi tuhandete inimestega.
Tuhast tõusev Fööniks.
See on kindlasti üks tähtis Soome kirikut tulevikus ootav asi.
Vähemalt loob see suured võimalused.
Kui minna organisatsiooni tasemel
suuremate ja ökonoomsemate struktuuride suunas,
siis selle varjupoolel suureneb vajadus
lähedama ühenduse ja koguduseelu järele,
kus valitseb armastus.
Kas võib isegi öelda, et suure koosluse varjus
kasvab kõiges rahus midagi väikest ja kestvat?
Ma usun, et Jumal üllatab meid veel.
Just siis, kui paistab, et süsteem variseb kokku,
tuleb jälle midagi uut esile.
Ka meil vaimu värskendamise kirikus on see keskseks nägemuseks.
See sündis karismaatilisuse ja Püha Vaimu töö tulemusel.
Viimastel aastatel aga on hakanud kirgastuma
Püha Vaimu tähtis osa koguduse loomisel.
Vaimu värskenduses tahetakse toetada seda uut liikumist
ja selle töötegijaid, et saaks seda tööd üha paremini teha.
Liikumisel on ka oma kokkuvõtlik nägemus
varustamise ja misjonitöö kohta.
Jaa. Meie idee on toetada ja ehitada
Püha Vaimu väes tegutsevaid kogukondi
ja lähetada nende liikmeid üle maailma.
Mulle meeldib, et ei rajata ainult selliseid kogukondi
ja ei tegutseta suletud uste taga, vaid liigutakse ka edasi.
Tapani, kirik on viimasel ajal olnud kaitsepositsioonil.
Kirik kas selgitab avalikkuse ees midagi
või siis tahab vaikida mingist asjast.
Ärinõustajana kaua töötanuna võin öelda,
et üksi firma ei saa tegutseda pidevalt säästes
ja kaitsepositsioonil olles.
Vool tuleb justkui kahelt poolt.
Ühelt poolt teeb Püha Vaim taustal salajast tööd,
mida me ei pruugi siin ja kohe tähele panna.
Teisalt aga see elu ja see aeg,
mis on rõhutanud individualismi ja enesekesksust,
on viinud inimesed olukorrani, kus nad tajuvad,
et see elu ei paku rahuldust ja vajalik on lähedus teise inimesega.
Praegu toimub kontrollimatu areng.
Kui varem, ühiskultuuri aegadel, sai kirik otseselt inimesi mõjutada,
siis nüüd on ühiskonna areng ja muutused olnud sellised,
et otsesed mõjutusvahendid puuduvad.
See aga asetab kiriku kaitsepositsioonile,
et säilitada midagi sellest, mis kunagi varem oli olemas.
See on täiesti inimlik reaktsioon.
Kiriklike väitluste raskuskese,
mis puudutab kindlasti ka vabasid suundasid
on jaotunud majandus-, valitsemis-, ja kinnisvarateemade vahel.
Kas selles peitubki kiriku sõnum?
Vahel tundub tõesti nii. Muidugi ka homoseksuaalsus.
Vanad teemad on ikka popid.
Selles ongi suur oht, kui hakkame mõtlema,
et see probleem on tehniliselt lahendatav.
Siis paneme täiesti metsa.
Minu nägemus on, et kirikus tuleb näha 20-30 aastat ette,
sellesse aega, kui kiriku liikmete arv
on suure tõenäosusega alla 50% praegusest.
Milline on kirik siis ja keda me tahame sinna jäävat.
Kui söendame praegu võtta vastu julgeid otsuseid
ja luua neid kogukondi, kuna praegu on selleks vahendeid,
siis on meil hea tulevik.
Kiriku ühiskondlik mõjujõud on siis suurem,
kui see moodustub neist inimestest, kes on tõeliselt pühendunud
ja kes tahavad viia ellu Jeesuse õpetust.
Julgete eelotsustega suudaksime luua tulevikku,
mis oleks positiivne.
See arutelu põhineb paljuski sellel, millise pildi kuvab meedia kirikust.
Meedia hulka kuuluvad kiriku omad väljaanded,
raadio, televisioon ja päevalehed.
Milline kuvand on kirikust meedias?
Minu arust üritab meedia võita lugejaid
sensatsiooni-maiguliste lugude abil.
Sest muidu see sõnum otsekui ei murraks tänases ajas läbi.
Kergesti võib juhtuda, et need teemad on pigem negatiivsed.
Mitte ülesehitavad, vaid pigem lammutavad.
Sa Timo rõhutasid õigesti seda,
et strateegiliselt mõeldes
eksisteerib õige hetk teatud asjade alustamiseks,
et nende mõjutus annaks positiivse efekti tulevikus.
Kindlasti on praegu kogukondlikkuse aeg.
Ise mäletan oma usutee algusest, et usus kasvamine sai hoo sisse
just nimelt väikegrupist osavõtmise kaudu.
On hea tulla tagasi algkoguduse mudeli juurde
ja taastada usaldus Piibli vastu.
Ei ole vaja nii palju muretseda nende päevakajaliste küsimuste üle.
Peame julgelt vaatama tulevikku ja uskuma sellesse,
ehitades kogudust uuesti kui altpoolt koostöös koguduse liikmetega.
Siis tekib võimalus edasiminekuks.
Tapani mainis, et kirikuski on igatsus kogukondlikkuse järele kasvamas,
kuna elatakse üksikisiku-kesksel ajal.
Kirikuna oleks meil nii Piiblile, kui ka usutunnistusele tuginevalt
ainulaadne võimalus näidata ühiskonnale eeskuju
tõelisest kogukondlikkusest.
Selle põhjal saab teha hämmastava järelduse,
et kiriku saatust ei otsustatagi Kiriku Kogus ega Piiskoppide Kogus,
kuigi ametlikult see on nii.
Vaid kiriku saatus otsustatakse rohujuure tasandil.
Nii see on.
Ma olin varasemalt üpris huvitatud kirikupoliitikast,
aga mitte enam,
sest mulle tundub, et asi on üpriski käest ära läinud.
Ma ei usu,
et poliitiliste lahenduste kaudu midagi saavutataks.
Tahan oma panuse anda noorte täiskasvanute esile tõstmiseks
ja potentsiaali vabastamiseks kirikus.
Sellel sugupõlvel on palju potentsiaali,
andeid ja oskuseid ning Jeesusele alistumist.
Kui see sugupõlv saab tegutseda, siis ei ole enam miski endine,
vaid kõik on palju paremini.
Tapani, kuna sul on palju kogemusi ja sa tunned lähemalt Soome Siionit,
siis kui nüüd mõelda üle kirikkondade piiride,
siis seoses sellega, mida oleme siiani rääkinud luterlikust kirikust,
on sellel mingit seost või kokkupuudet ka vabade suundadega?
Kindlasti üsna paljugi.
Minu arust on Püha Vaim alati hoolitsenud elava usu säilimise poolt.
Ka suurtes kirikutes on ärkamisi.
Ülemaailmses katolikus kirikus on ärkamisi.
Jumal ei ole kunagi hüljanud kogudust.
Vabade suundade juured peituvad alati ärkamistes.
Taoline Püha Vaimu töö ja tegevus on endiselt Tema tavapärane tegevus.
Kriitiliseks sihtrühmaks on noorsugu.
Nendest sõltub meie tulevik.
Seetõttu kuulan Timo suust meelsasti, et noored on praegune sihtrühm.
Ka mina mõtlen samamoodi.
Paljud ütlevad, et üks sugupõlv on juba kaotatud.
Aga nüüd ei tohiks rohkem kaotada.
Kui laiendada vaatenurka väljapoole kodukirikuid- ja kogudusi,
siis on näha, et paljud vanad ja suured kirikkonnad on languses,
aga samaaegselt näitab kristlaste arv maailmas siiski kasvutrendi.
Nendest kaotustest hoolimata, mis läänest ja Põhja-Ameerikast tuleb.
Kas on nii,
et Issand on nõtrades tugev, kuna üsna väikesed kogudused
suudavad aja väljakutsetele paremini vastu panna,
kui sadu aastaid tegutsenud organisatsioonid?
See perspektiiv võib olla ka näiline.
Katoliku kirik on endiselt tugev ja meil Soomes ka luteri kirik.
Kui luteri kirik Soomest ära võtta, kukuks ristiusk meil 1% peale.
Massist on millekski endiselt kasu.
Kuid see on tõsi, et kasv toimub siiski
väiksemate üksuste ja koguduste kaudu.
Neis tuleb ühtsus
ja iga kogukonna liikme aktiivne panustamine paremini esile.
Kas asi võib olla ka selles,
et neis väikegruppides pole vaja meeldida
nii paljudele erinevatele inimestele?
Kindlasti on nägemus siis selgem.
On kergem näpuga järge ajada, millal kedagi kuhugi saata vms.
Võib-olla nendes uuemates ja väiksemates kirikkondades
esineb alguse innukust,
Püha Vaimu tuld ja panustamist.
Suhtumine on tõsine, aga mitte liiga jäik.
Vanades, veidi stagneerunud kirikkondades
võidakakse kergesti mõelda:
"Miks teha teisiti, kui nii on tehtud viimased 500 aastat."
Vaimu tuld ja innukust on vahel pisut vähevõitu.
Aga on ka uut!
Vaatame jälle siit raamatust "Ristiusu ajaloo 2000 aastat".
Nägin siin ühte kohta, millel on järgmine pealkiri:
"Tüli päästele viiva tee pärast."
"Hinnangu andmine teistele usunditele ristiusu vaatenurgast
on tänapäeva teoloogia tähtsamaid väljakutseid.
Hinnanguid on seinast seina.
Hinnangul, mille järgi ristiusk on ainuke pääste vahendaja
ja kõik teised usundid on ebajumalateenistus ja ebausk,
pole tänapäeval kõlapinda.
See on laialdaselt toetanud nägemust,
mille kohaselt ka mittekristlikel usunditel on oma osa
päästele juhatavate teedena
ja kõik need teed viivad
Jumala ilmutuseni Jeesuses Kristuses."
See on siis selline usundite-vaheline dialoog
ja pööraselt kõrgetasemeline oikumeenia.
Tundub nagu täielik hämamine.
See oleks sama, kui meil oleks palju erinevaid värvipurke
ja me kallaks need kõik kokku ühte suurde anumasse,
saades kokku igava halli.
Kuigi seal oleks olnud kollast, sinistjne.
See oleks otsekui kompromiss,
mida võimalikult paljud 7 miljardist inimesest
võiksid aktsepteerida.
Tundub, et inimesed on segaduses.
Kuna infot ja sõnumeid tuleb koguaeg juurde,
siis on see ka arusaadav.
Sest kuidas nad võikski teada, et Piibel on see ainuke õige?
Teada saamiseks tuleb otsida.
Aga meie peaks ju teadma!
Oleks hea küll jah.
Rootsi peapiiskopi valimistel arutleti selle üle,
mis vahet on Muhamedil ja Jeesusel.
Kõik piiskopi kandidaadidki ei osanud sellele vastata,
nii et see võib vahel kaduma minna tõesti.
Et siis kumb viib Jumalale lähemale - Muhamed või Jeesus?
Kasvava põlvkonna seisukohalt on see aga üsna segadusse ajav.
Sest kui nad loevad sellised asju peale leeris käimist
ja puutuvad kokku nende küsimustega,
siis läheb nende jaoks kõik segaseks.
Kui võrrelda seda oma kooliajaga,
siis tol ajal õpetati meile selgeid piiblitõdesid
ja me saime neid siis ka uurida.
Tänapäeval aga kehtib printsiip, et kõik on vaja kahtluse alla seada.
Absoluutset tõde ei oleks nagu olemas,
millele saaks toetuda,
vaid on palju erinevaid tõdesid.
See aga lahjendab Jumala sõna,
mille kohaselt on vaid üks tee Isa juurde,
kelleks on ristilöödud ja ülestõusnud Jeesus Kristus.
Patuse inimese jaoks
ei ole ühtki muud teed püha Jumala juurde.
Ka Piibel ei paku meile ühtegi muud teed Jumala juurde,
kui Jeesus Kristus, Tema arm ja lepitus.
See on ainulaadne õpetus kõikide usundite seas.
Tegudel ja pingutustel pole tähtsust, sest pääste on ainult armust.
Sellel põhineb ka käsk minna kuulutama evangeeliumi.
Jeesusel on meelevald nii taevas kui ka maa peal
ja selle meelevallaga läkitatakse meid kõiki
kuulutama kõigile, kes kas usuvad ja arvavad erinevat moodi.
Meil on mandaat rääkida neile.
Tundub aga, et oleme kaotamas seda meelevalda.
Võimalik, aga samas on asjal ka teine külg.
Ristiusu ajaloos on olnud vahel ülbet suhtumist.
On sõidetud üle asjadest, mis ei olnudki halvad
ja seda ristiusu nimel.
Minus on aastatega kasvanud alandlikkus,
kui olen rääkinud paljude otsijatega ja teiste usundite esindajatega.
Eks igas usundis ole ka midagi õiget - mitte kõik ei ole vale.
Seal on näiteks palju häid eetilisi põhimõtteid.
Päris kindlasti on neis palju häid põhimõtteid
ja samad ideaalid ning põhiprintsiibid.
"Ligimest peab aitama, ei tohi tappa, varastada jne."
Need on inimkonna ühised moraalikoodeksid.
Lähtudes tõe-evangeeliumist, peame me Timo poolt öeldu kohaselt
alustama ligimese armastamisest ja lugupidamisest.
Nii oleks hea teha kindlaks mida head on selles, mida ta esindab?
Ja tuginedes sellele heale tuua Piibli tõde sellesse vestlusesse.
Siis võib edaspidise jätta selle inimese ja Püha Vaimu vaheliseks asjaks.
See on vaimne ja hingeline vägivald, kui esitada tõde valel moel.
Ehk siis, kui sellest puudub armastus,
mida Paulus kõige tähtsamaks armuanniks pidas,
ei toimi ka muu.
Inimesed ei võta seda siis vastu.
Timo, sa mainisid enne suuremaid üksusi,
mis kasvavad megakogudusteks.
Soomes päris miljoni-liikmelisi kogudusi pole,
aga need on ikka tohutult suured.
Sellega seoses mainisid väikesi üksusi,
mis sünnivad suurkoguduste sisse ja osaliselt ka kõrvale.
Kuidas tunda ära elujõulist kogukonda?
Millised on kristliku, Piiblile toetuva ja elava kogukonna tunnused,
mida Püha Vaim õnnistab ja millele on ligi?
Olen leidnud, et kogukondi üles ehitades
on tähtsad neli peamist väärtust:
Esiteks tõeliselt vaimne ja Jumala Sõnal põhinev.
Teiseks...
Kuigi meil on usuga tõsi taga, ei pea me olema surmtõsised.
Atmosfäär peaks olema elav, hingav ja lõbus,
kus kõigil erinevatel inimestel on võimalus olla nemad ise.
Kolmandaks peab igal koguduseliikmel
olema võimalus anda oma panus.
Koos oma andide ja innukusega.
Neljandaks peab kogukond olema väljapoole suunatud
ja maailmale avatud.
Mitte isoleeritud punker,
vaid maailmaga ühenduses olev ja Jumala headust levitav.
Nende 4 väärtuse koos eksisteerimine on tõeliselt innustav.
Oled kogenud seda?
Jah, seda on saanud ikka praktieerida.
Kui suured need on?
Praegu tegutsen Tamperes 500-liiikmelise grupiga,
kellest aktiivsemaid on kuskil 300 inimest.
Peamiselt on tegu noorte täiskavanutega.
Mingil määral ka nooremaid ja vanemaid, aga ka lapsi.
Kui noored täiskasvanud on koos, hakkab ka lapsi tulema.
Elu märk on ka see, milline seltskond sinna koguneb.
Minu jaoks on tohutu suur eesõigus see,
et mul on tööl lõbus.
Kui ma saan pastorina olla sellises koguduses,
kuhu ma läheksin ka tasuta tööle.
On meeldiv ja tore nendega koos tegutseda.
Halduslikud ja muud struktuurid toimivad siis vaid taustal?
Idee ongi selles, et tähtsaim on protsess ise -
see, mis nendes inimestes toimub.
Struktuurid eksisteerivad vaid toetuseks ja võimalikuks tegemiseks.
Praktikas aga on see mõnes kohas hoopis vastupidi.
Struktuur on keskne ja kõik muu sobitatakse sellega.
Inimesed sobitatakse struktuuriga, mitte struktuure inimestega.
Väikesed muutused on vast toimumas, aga sel ja eelmisel aastal oli see nii.
Kas euro suunab ka "nõustajana" mingeid arenguid?
See on küsitav,
aga olles 20 aastat sel alal tegutsenud näen rõõmuga siiski teatud muutusi.
Uuenduslik on see, et on lisandunud avatust.
Ja ka julgust asju muuta.
Tundub, et kõik ainult loodavad, et halb möödub,
inimesed tulevad taas kirikusse ja kõik on jälle hästi.
Kuid see ei saa olema nii.
Tegu on põhjapaneva muutusega ja kirik ei saa olema enam endine.
Lisaksin veel ühe ärritava mõtte.
Sageli arvatakse:
"Küll sinnamaani läheb hästi, kuniks ma pensionile jään."
Auväärselt pensionile jäämine on loomulikult üks kriteerium.
Vähemalt sinu ajal oli kõik korras.
Saime väärtuslikke visoone sellest,
et väikestes kogukondades on elav ristiusk ja Püha Vaim.
Olgu siis suuremate struktuuridega nii nagu on.
Tänud Timo ja Tapani, et tulite saatesse.
Tänud ka kõigile TV7 vaatajatele, kes olite meiega sellel ajamatkal.
Kui tahate aidata kaasa ajamatkade korraldamisele,
helistage 900 1770 (kõne hind 10 eurot).
Võite teha ka annetuse, leides rohkem infot www.tv7.ee
Järgmisel korral jõuame ajamatkade viimase, 15. osa juurde.
Arutleme veel põhjalikumalt selle üle,
mis eristab meid, kristlasi, teineteisest.
Miks meil on üksainus Jeesus Kristus, kes oleme teel sama Isa juurde
kõik samasse taevasse.
Aga siin vaatame teineteist altkulmu ja seame erinevad piire.
Tahame pidada armulauda erinevalt jne.
Nende asjade üle on meiega arutlemas
rektor, kirjanik ja evangelist Petri Välimäki.
Tere tulemast siis taas ajamatkale,
õnnistatud hetki koos Piibliga -
Püha Vaimu poolt avatud Jumala Sõnaga
ja meie Issanda Jeesuse Kristusega. Olge õnnistatud!
Tõlge: Kuno Kivikink