33 PKR. RISTISURM
64 PKR. ROOMA TULEKAHJU
325 PKR. NIKAIA KIRIKUKOGU
1302 PKR. BONIFATIUS VIII
1517 PKR. USUPUHASTUS
1525 PKR. THOMAS MÜNTZER
1790 PKR. ÄRATUSLIIKUMISED
1906 PKR. NELIPÜHILIIKUMISE ALGUS
1949 PKR. KRISTLASTE TAGAKIUSAMINE
2000 AASTANE AJAMATK
"Kas Jumal on tõesti öelnud?"
See hingevaenlase salakaval küsimus
on vaevanud inimkonda juba paradiisi aegadest.
Sellest kõikide valede isast
on võrsunud palju tapvalt mürgiseid algeid,
mis on kandnud kohutavat vilja.
Meil inimestel on Paabeli torni aegadest olnud kalduvus
tõusta Jumalaga samale tasemele, üle selle või isegi Tema asemele.
Sellel pürgimusel on isegi oma nimi - humanism.
Kõlab küll kaunilt ja sisaldab ka palju head,
aga tutvudes humanismiga lähemalt,
selgub et humanistid ei taha uskuda jumalatesse, vaimudesse,
üleloomulikkusesse ega ühtegi sellisesse asja,
mis on seotud usuga Piibli sõnasse ja Jumalasse.
Nad usuvad teadusesse, inimese jätkuvasse arengusse
ja üha paremaks muutumisse.
Ja millessegi sellisesse,
kus kõige keskmeks on inimene ise, mitte Jumal.
Jumal on lükatud kõrvale.
Milline mõju on sellel olnud meie usule ja kirikule?
See kaval madu, kes end paradiisis inimese ja Jumala vahele vingerdas,
kasutades peibutuseks õuna, on selle taas leidnud,
millega on löönud koguduse sees kiilu inimese ja Jumala,
aga ka inimese ja teise inimese vahele.
On sündinud tõlgendus, mida kutsutakse liberaalteoloogiaks
ja kus selles seatakse kahtluse alla Piibli autoriteet, imed ja tunnustähed
ning osad kohad usutunnistusest,
väites, et need ei sobi enam meie aega.
Milline kirik ja kogudus on sellest sündimas?
Miks on meil halb komme
oma jalge ja usu alust maad õõnestada?
Just selliseid teemasid käsitleme seekordsel ajamatkal.
Ajavahemik on seekord suur - 1700-aastatest kuni tänapäevani.
Selle ajaga juhtub palju ja sinna mahub palju.
Neist asjust on meiega arutlemas pastor Mikko Matikainen
ja TV7 Piiblikooli rektor Tapani Talikainen.
Tere tulemast meiega ajamatkale! - Tänud, tänud!
Muljetavaldavad küsimused paradiisist meie ajani välja või kuidas?
Need suured küsimused
on inimkonna ajaloos alati olemas olnud.
Mis paneb meid mõtlema neile asjadele
ja jõudma selliste lõpptulemusteni?
Põhjuseid on mitmeid.
Kui rääkida 1700. aastatest, siis algas valgustusajastu,
mille vaatenurgast lähtudes pidi kõike saama teaduslikult uurida
ja see pidi olema arusaadav.
Kui mingit asja ei saa labori tingimustes korrata,
siis see ei ole tõene.
Valgustusajastu väitis, et ajalugu ei tõesta midagi.
Tunnistajate hulk polnud määrav,
sest kui seda ei suudetud korrata, siis ei olnud see tõene.
Tapani, kas oled kuulnud midagi sellisest humanistide väitest,
et me inimesed areneme kogu aeg paremaks
ja maailm muutub kogu aeg täiuslikumaks.
Paljudest vaatenurkadest võib ka nii seda näha.
Inimest nähakse areneva ja kasvavana.
Kui teadmised ja arusaamine kasvavad,
siis inimene saab paremaks.
Mulle meenus Jugoslaavia olukord ja seal toimunud hirmus kodusõda.
Olime seal enne sõja puhkemist abikaasaga puhkusereisil.
Imetlesin seda rahu, mis paistis seal eksisteerivat.
Ja siis toimusid seal plahvatused.
Suured kurjuse jõud tulid esile.
Isegi, et tegu oli tsiviliseeritud rahvaga,
poleks iial uskunud, et seal võiks midagi sellist juhtuda.
Ometi tõusis sealt see miski ja selle tagajärjed olid kohutavad.
Kas see mitte ei kinnita mõtet sellest, et inimene ei ole oma olemuselt hea
ega ole võimeline omal jõul paremaks muutuma?
Humanism ütleb selle kohta,
et inimene on oma olemuselt hea, aga vahel teeb halba.
Jumal aga ütleb, et inimene on oma olemuselt halb,
aga on vahel võimeline tegema head.
Ilma selleta, et Tema tuleb ja muudab meid,
suudame olla vaid halva tegijad.
Oleme isekad, ahned ja isegi vägivaldsed.
Kuhu ulatub liberaalteoloogia alge,
kus esineb elemente nii kreeka, kui juudi kultuurist?
Me kaldume vist pigem kreeka kultuuri poole.
Kas saaksid küsimust korrata? Mulle tundus see kuidagi keeruline.
Meie kultuuri alged on usu poolest judaismis, Seemi järeltulijates.
Aga sellesse on aja jooksul imendunud tublisti
ka teistsugust kreeka kultuuri.
Kas valgustusajastu alged olid juba seal?
Tõesti, valgustusajastu alged
olid olemas juba antiik-Kreeka maailmas.
Aga see ei alanud veel seal,
sest siis oleks see soosinud võrdsust ja võrdõiguslikkust ühiskonnas.
Fakt on aga see, et hellenistlik maailm soosis orjapidamist
ning ebavõrdsust sugupõlvede ja sugupoolte vahel.
Kui Jeesus tuli,
rõhutas Ta radikaalsel moel inimeste võrdsust.
Ühel või teisel moel
vastanduvad ka siin juutluse alge ja hellenistlik alge.
Meil Euroopaski on orjapidamine saanud avalikult kesta
üsna pikka aega.
Tänapäevalgi arvatakse maailmas olevat 20-30 miljonit orja.
Nii et eriti kaugele pole jõutud.
Ei ole kuhugile jõutud,
aga Issand tuli ja ütles: "Siin on minu vennad ja õed."
Pauluski ütles: "Ei ole siin juuti ega kreeklast,
ei ole siin orja ega vaba, sest te kõik olete üks Kristuses."
Tõeliselt radikaalne deklaratsioon, mis raputab selle aja hellenismi.
Ka tänapäeva ratsionalism
ütleb end esindavat kõiki neid väärtusi,
kuid samas on pöördumas tagasi hellenismi,
kus need väärtused puudusid.
Tänapäeva humanism esindaks nagu ristiusustatud hellenismi väärtusi.
Humanismis on ju iseenesest palju häid omadusi.
Toetame neid siiralt,
aga soovime, et Jumalal ja Kristusel oleks selles oma osa.
- Sest muidu on tegu täispuhutud mulliga.
Vaataks lühidalt üle ka mõisted.
Seda tüüpi saadete lõpus võiks küsida,
mida mingi asi sinu jaoks kokkuvõtvalt tähendab?
Võtame esmalt humanismi. Kuidas sa seda lühidalt defineeriksid?
Selle fookuses on inimene,
kes on kõige mõõdupuuks ja kes suudab ning otsustab kõike.
Kõige tähtsam on mõistusega saavutatu.
Aga see on kitsas tõelisuse käsitlus.
Humanismi ühe vaatenurga kohaselt
tahab ta luua rohkesti pingeid usu ja teaduse vahele.
Nagu nad oleks omavahel sõjas.
Kuid see on müüt, mida humanism ja uusateism eriliselt rõhutavad.
Selle eesmärgiks on usu näitamine mõttetuna.
Fakt on aga see,
et usk ilma teaduseta on nagu ühte jalga lonkav,
aga teadus ilma usu ja alandlikkuseta on pimestatud oma saavutustest.
Sinu vastuses tuli esile ka üks teine sõna - uusateism.
Mida ateism ja uusateism lihtsustatult öeldes tähendavad?
Ateism on vastand sõnale "teism", mis tähendab usku Jumalasse.
Ateism aga tähendab, et Jumala olemasolu ei saa tõestada
või siis eitatakse Jumala olemasolu.
Uusateism on tänapäeva jaoks kohandatud ateism,
mis loob inimestes mõtteviisi: "Just nii ma mõtlengi."
Kui aga see mõtteviis ei pea vett
ja toob esile usu ja usundi halbu külgi,
mis on täiesti olemas,
jääb inimene väga lolli seisu,
Nii et, kui teadus ja usk satuvad vastakuti,
siis usk alati kaotab.
Tõsiasi aga on see, et nad tegelikult ei vastandu.
Maailmapilt on laiem, kui uusateism tahab näidata.
Järgmiseks ajas hõljuvaks sõnaks on stsientism.
Stsientism pärineb samast algest.
See on veendumus, et kõik otsused tuleb teha teaduspõhiselt.
Ja seda, mida ei saa teaduslike laborikatsetega tõestada,
seda ei ole olemas.
Kõike, mida ei saa teaduspõhiselt seletada,
liigitatakse haldjalugude hulka kuuluvaks.
Unustatakse ära ka see, et on olemas inimeste kogemus.
On olemas midagi sellist,
mida inimesed kogetu alusel õigeks peavad.
See on pärimus.
Aga on ka omandatud teadmisi
ja need on epistemoloogia näol ka üldiselt heaks kiidetud
selle reaalsuse seletamismudelina.
Aga stsientismist on see kadunud.
Stsientism oleks nagu mikroskoop,
millega nähakse väga suure täpsusega,
aga vaateväljast väljapool olev jääb märkamata.
Järgmist sõna ei küsi ma sinult,
kuna oled sellega teoloogina liiga lähedalt seotud.
Tapani, mida tähendab liberaalteoloogia?
Tänapäeval üsna tihti esinev sõna.
Teoloogia iseenesest on õpetus Jumalast.
Lugedes ja uurides Piiblit - oleme ju siin kõik Piiblisse uskujad,
siis me mõistame, et Jumal ilmutab end ja oma tahet Piibli kaudu.
Minu jaoks on Piibel
nagu Jumala poolt inspireeritud absoluutne tõde.
See on mu jaoks väga tähtis, et eksiteerib midagi kindlat.
Mulle isiklikult on see väga tähtis, et võin sellele loota.
Liberaalteoloogia aga justkui otsib
inimese himude ja meele järele sobivat Jumalat.
Nagu ka paganlikes usundites,
kus inimene loob sellise Jumala kuvandi,
mis talle paremini sobib.
Liberaalteoloogia ei eelda,
et Jumala Sõna oleks muutumatu või absoluutne
ja et usk ehitatakse üles sellest lähtudes,
vaid luuakse mingi teaduslikult põhjendatum
või vabameelsem kuvand Jumalast.
Ma tean inimesi, kes mõtlevad teisiti kui mina
ja pean lugu paljudest neist.
Paljudel liberaalteoloogiks tembeldatutel
on siiras tahe säilitada kristlik kirik.
Aga kuna nad näevad seda humanismi vaatevinklist,
mille kohaselt imesid ei ole ja ülestõusmist ei saa tõestada
ning ajalugu ei kõlba tõendusmaterjaliks,
siis nad mõtlevad, mida õieti saaks säilitada?
Nad tahavad kõike seda head, mida usus leidub
mingil moel kaasajastada ja nad on selles siirad.
Aga siis minnakse minu meelest mingil etapil täiesti rappa.
Me ei tohiks muganduda praeguse ajaga.
"Juudid nõuavad tunnustähti ja kreeklased otsivad tarkust,
meie aga kuulutame ristilöödud Kristust."
Kui ülestõusmist ei ole, siis häda meile nagu Paulus ütles.
Aga kui ikka on?
Palvetame ja vaatame, kuidas Jumal juhib.
Ma tahan õnnistada ateiste ja liberaalteolooge seetõttu,
et nende hulgas on palju siiraid inimesi.
Meie vaatenurgast ei ole nad lihtsalt veel tõeni jõudnud.
Tõstatasid nüüd ühe olulise teema, mille kohta on üks neist raamatutest.
Võtan kohe mõlemad raamatud.
Võtan enne selle.
Timo Eskola "Ateistid altaril".
Ilmunud 2005. aastal.
Siin öeldakse kohe otse välja, et tema meelest on selliseid teolooge,
kes ei võta tõe pähe usutunnistust, imesid ega tunnustähti.
Kuidas kirik üldse koos püsib,
kui selles on nüüdseks juba 8 aastat seltskonnad,
kes teenivad altaril
aga esindavad hoopis teistsugust vaatenurka,
kui Mikko Matikainen?
See on väga hea küsimus.
Kui palju seinad ja katus venivad?
Kindlasti mitte lõputult.
Igaüks teab,et kui maja seinu ja katust muudkui laiendada,
siis ühel hetkel ei püsi maja enam koos.
Kui palju veel, ei oska öelda,
aga seda tean, et olukord on järjest polariseerumas
ja vastasseis suurenemas.
Mingil hetkel võib plahvatada.
Kuid teeme oma tööd nii palju, kui saame.
Ükski kummipael ei veni lõpmatult,
aga seda ei ole vaja ka pooleks lõigata.
Siin on teine raamat - "Õpetuse radadel",
mis on kirjutatud Miikka Ruokanen'I 60-juubeliks.
Mitmed tunnustatud autorid kirjutavad seal erinevatel teemadel.
Võtame siit Timo Pokki, kes on tsiteerinud William Booth'i,
kes veidi rohkem kui 100 aastat tagasi
ennustas, milliseks kristlaskond kujuneb.
Siis oli kirik veel terve ja kirikust eraldumine oli marginaalne.
Polnud eriti abielulahutusi
ega paljut muud sellist, mis meid tänapäeval rüvetab.
Tema meelest olid suuremateks ohtudeks,
mis uuel aastasajal kirikut ähvardavad
usk ilma Püha Vaimuta, kristlus Kristuseta,
pattude andeksandmine ilma meeleparanduseta,
pääste ilma uuestisünnita, poliitika Jumalata
ja taevas ilma põrguta.
Lisaks tõdetakse veel William Booth'i prohveteeringus,
et hakatakse jutlustama seda,
mida tahetakse kuulda ja mis kedagi ei pahanda.
Oleme me lähedal sellele või juba selles ajas, Mikko?
Kindlasti lähemal, kui 100 aastat tagasi oldi.
Ütleme, et oleme väga lähedal.
See on karm hinnang hetkeolukorra kohta.
Aga Tapani?
Meil on olnud tugev ja ühtne kultuur,
milles kirikul on olnud keskne roll selle kultuuri looja ja teostajana.
Need on õiged väärtused, mida püütakse mingil moel säilitada.
Kuna aga rahvas on muutumas ilmalikumaks,
siis kirikul on raskem ühtsust hoida.
Siis ei olegi nagu muud võimalust, kui anda järgi
ja tulla ilmalikele väärtustele kasvõi poolele teele vastu,
et rahvast kirikus hoida.
Aga see on hävituslik tee.
Selle taga on ilmselt mõte, et kui piisavalt palju järgi anda,
siis saab suurem hulk inimesi öelda, et nii paljukest võin isegi uskuda.
Kaasajal on populaarne lause:
"Jumalat ma usun, aga milleks mulle Jeesus?"
Mikko, on sult' seda küsitud?
On küsitud. - Mida oled vastanud?
Jeesust on vaja eelkõige seetõttu,
et ilma Temata ei saa me õppida tundma Jumalat.
Usk Jumalasse ilma Jeesuseta on ahtake
ja sellest puuduvad andestus, ülestõusmine
ja igavese elu vaatenurgad.
Puudub vabadus, mis on leitav ainult Kristuses.
Tõeline vabadus Kristuses annab mulle aga võimaluse
elada õiget kristlase elu.
Uurida põhjalikult loodust
ja rõõmutseda sellest, et see on sedavõrd mitmekülgne,
et teadmiste abil pole seal midagi teha.
Evolutsiooniteooria kohaselt võib küll tegu olla juhuslikkusega
nagu kõik oleks võinud minna hoopis teisiti.
Aga mis on tegelikult juhtunud?
Paljud sellised inimesed, kes usuvad teisiti,
ütlevad et Piibli ennustused
lähevad üllatavalt täpselt kokku tänapäeva teaduslike teooriatega.
Üks asi vaid, mis on nõrk koht ja esitab kui väljakutse,
on loomislugu, kui võtta seda sõna-sõnalt.
Kui hakkame Piiblit kalendriga kõrvutama,
siis tekivad probleemid.
Kuid kui mõista juudi lugude ülesehitust...
Kui Jeesuselt küsiti ligimese kohta, rääkis ta loo samaarlasest,
milles sisaldus vastus.
Kui küsitakse maailma alguse kohta, siis võib rääkida loomisloo,
milles sisalduvad kõik olulised vastused.
Tundub natuke selle moodi, mida hiljuti rääkisid humanismist.
Võibolla üritavad mõned kristlasedki
tõlgitseda juudi lugusid läbi kreeka prillide?
Siis tekib probleem.
See on nagu filmides täiesti udune 3D pilt.
3D film ilma 3D prillideta.
Midagi sellist.
Olen mõelnud,
et Piibel on oma olemuselt vaimulik raamat.
See kuulub küll sellesse aega.
Meenub Jumala sõna:
"Kui aeg sai täis, läkitas Jumal oma Poja."
Ta kuulub küll sellesse aega, milles me elame
ja tegutseb selles ajas,
kuid see ilmutus on oma olemuselt vaimulik.
Loomisloos on ilmutus Jumalalt, et Tema on Looja Jumal kõige taga.
See ei ole loodusteaduste õpik.
Aga nii palju kui tean ja loodusteadusi tunnen,
ei näe ma selles vasturääkivusi.
Jumala päevad võivad küll olla pikemad, kui üks ööpäev.
Seda ma ei tea ja see polegi tähtis, sest järjestus on tähtis.
Kuid loomisloo järjekord paistab olevat kooskõlas
ka teaduslike uurimustööde valguses.
Üllatav on see,
et viimastel kümnenditel on tõdetud,
et asjad ongi läinud nii
nagu paljud varasemalt "kaheldavad" piiblikohad
on kirjeldanud.
Tegelikult on lihtsalt rohkem teadmisi saadud.
Näiteks arheoloogia on tõestanud Taaveti eksisteerimist jpm.,
mille kohta varem öeldi, et see on väljamõeldis.
Inimese teadmised ei ole siis veel täielikud?
Isegi kui oleks täielikud, ei välistaks need Jumalat.
Teaduse kaudu ei saa Jumalat uurida, kuigi seda tahetakse.
Siis öeldakse, et Jumalat ei ole olemas,
sest Teda ei saa uurida.
See ei otsusta nagunii Jumala olemasolu.
Väga huvitav selle juures on see, et liberaalteoloogiline kriitika ütleb,
et Jeesuse tehtud imed on sedavõrd võimsad,
et neid ei ole suudetud korrata ja seega ei saa need olla tõesed.
Ometi sünnib neid ikka veel!
See on tõeliselt hämmastav,
sest olen isegi üllatuseks näinud, mida Jumala Püha Vaim teeb.
- Too paar näidet.
Olen olnud kohal, kui on palvetatud ja kurdid kõrvad on hakanud kuulma.
Olen näinud ka suuri sisemisi muutusi inimestes,
mida ei saa muudmoodi seletada.
Palvetasime kord kristlikel suvepäevadel
ühel õhtul ühe naise eest, kellel oli mitmeid probleeme.
Järgmisel päeval jutlust pidades märkasin ülevalt kantslist
imelikku kirkust taganurgas.
See oli mu loomulikele silmadele suurem kirkus,
kui olin harjunud nägema.
Jutluse lõpus taipasin, et tegu on sama naisega,
kes istus eelmisel õhtul oma elu valude tõttu kõveras.
Nüüd aga istus ta sirgelt, täis kirkust ja oli õnnelik.
Seal toimus selline vabanemine,
mis oli niivõrd võimas, et seda ei saa vaidlustada.
Mu enda eluski on olnud palju selliseid äratundmisi,
et Jumal on millegi taga.
Kui üritada neid kellelegi selgitada, kelle maailmavaade on erinev,
siis nad ei usu seda.
"Sõna ristist on neile narrus" -
sinna ei saa midagi parata ja polegi vaja.
Piibel avaneb, kui Püha Vaim meid õpetab.
Kui tegelen vaid iseendaga läbi humanismi või millegi muu,
siis olen vaid kõik see, kes ma olen.
Olles aga Jumala Vaimu ligiolus, avaneb kõik palju rohkem.
Ja siis ka see Piibli maailmavaade,
mida tahetakse näidata vastuolulisena,
aga mida see ei ole,
siis see kuidagi avaneb.
Nii see on. Kogemuski on väga oluline.
Inimene on ikkagi loodud kogema asju.
Me teame ja tunneme, aga me ka kogeme.
Olen ise kogenud täiesti üleloomulikult tervenemise imet,
kui üks koguduse pastor pani oma käed mu peale
ja palvetas Issanda Jeesuse nimel.
Toimus tervenemise ime.
Keegi ei saa minult seda kogemust võtta
ja öelda, et see pole tõsi.
Võin tunnistada, et see on tõsi ja olen ka tunnistanud.
Paljud ei usu, aga mõned usuvad.
Sellega on seotud ka selline asi, et isegi, kui kohe ei toimu tervenemist,
siis tõde on see,
et Jumal annab üleloomulikul moel rahu ja väe
selles hetkes elamiseks.
Olukorrad ei pruugi muutuda, aga on Jumala annab oma rahu.
Kui mõelda ühele mehele vanglas,
kes oli läbipekstud ja väljavaateta tulevikule.
Ta ei tegelenud oma valudega, mis olid jubedad,
vaid oli pidevas Jumala ligiolus.
Ta ütles, et tal oli sundus ülistada Jumalat
ja lausa hüpata rõõmust oma kongis,
sest kui ta poleks seda teinud, oleks ta tänulikkusest lõhkenud.
Ta pidi selle endast välja saama.
Mõistusele on see vastuvõetamatu.
Mõtlen, et ma olen meelsamini usufanaatik,
kui hullusärki pandud inimene, kes usub, et on kõigeks võimeline.
On hea olla väike inimene, kes imetleb asju.
Kuid et nüüd valet pilti ei tekiks,
siis nüüd vanemas eas, kui ihu vajab remonti,
olen palju palvetanud, aga abi ei ole tulnud.
Ühtlasi ilmutas Jumal mulle, et kui üks päev on aeg lahkuda,
siis Ta on ikkagi reaalselt koos minuga ja minu ligi.
Ta kinnitas sellega mu usku.
Muuseas, me kanname seda haigustest vaevatud ihu
igaüks omal moel elu lõpuni.
Aga selles ei pea olema üksi. See on suur asi.
Peale seda ongi lihtsam küsida järgmist,
mis seda kuuldes meelde tuli.
Neid jutte jätkuks ilmselt rohkemgi. - Kui ainult tahetakse.
Alustasin paradiisist, maost ja õunast.
Vennad, mis on see õun, millega vana tagakiusaja,
reeturlik madu üritab tänapäeval meelitada kristlasi eemale
klassikalisest ristiusust, Piiblist ja Jeesusest?
On need uued või vanad peibutusvahendid?
Mu meelest on hiilgav,
et hingevaenlane ütles, et Jumalat ei ole olemas.
Sest ta poleks saanud seda öelda, kui Jumalat poleks tegelikult olemas.
Uusateismist rääkides mõtlen ma,
et nad üritavad teaduse populaarsust sel moel suurendada,
et näitavad teaduse olevat vastuolus usuga
ja et seetõttu ei saa Jumalat olemas olla.
Kuid sellega liigutakse õhukesel jääl.
Öeldakse, et kristlased on teinud jubedusi.
Muidugi on teinud, sest inimesed ongi halvad.
Aga siis on hea pöörata peegel ateistide ja kommunistide poole
ja küsida, millega nemad on hakkama saanud?
Nende viljad on samuti nadid.
Näiteks hedonismis on kõik lubatud ja kõik tuleb järele proovida
ja siis teadusel põhinev mõistuse usk, mis välistab Jumala olemasolu.
Need on üsna võimsad "õunad".
Tänud Mikko ja Tapani selle vestluse eest!
Nii kaugele jõudsime seekord.
Soovides toetada TV7 tööd, helista 900 1770, annetades 10 eurot.
Sellega aitad kaasa TV7 toimimisele.
Tänud, et olid meiega sellel ajamatkal!
Järgmisel korral mõtiskleme selle üle,
kuidas kogudus ja kirik on paari tuhande aasta jooksul
killustunud nii paljudeks konfessioonideks, usulahkudeks
ja organisatsioonideks, mis tänapäeval eksisteerivad.
Mis on kõige selle taga ja mida sellest õppida?
Selle üle on meiega arutlemas pastor Timo Pöyhönen.
Õnnistatud hetki koos Piibliga!
Hoidkem kinni Jumala Sõnast ja püsigem Jeesuse ligi.
Olge õnnistatud!
Tõlge: Kuno Kivikink